У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Машкевич К.В., розглянувши матеріали позовної заяви Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті житлові послуги в розмірі 24710,57 грн. та судовий збір.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 23 грудня 2025 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, на виконання вимог даної вимоги закону, судом був здійснений запит до відділу з питань місця проживання/перебування фізичних осіб, щодо визначення місця реєстрації відповідача.

На адресу суду надійшла відповідь з відділу з питань місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій зазначено, що відповідач був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 по 21 березня 2025 року.

Відповідно до витягу з ГІОЦ Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_1 вибув з проживання за адресою АДРЕСА_1 по 21 березня 2025 року, документ про підтвердження смерті, список ЗАГС №66/33.12-42 від 01 квітня 2025 року Київський ВДРС ЦМУ МЮ (м. Київ).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, серед іншого, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Таким чином, з наведеного вбачається, що дана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі коли відповідач (боржник) на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням права, свобод та інтересів третіх осіб.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №183/4229/14-ц.

За вказаних обставин, відкриття провадження у цивільній справі за відсутності у відповідача цивільної процесуальної дієздатності свідчить про неправомірність виникнення цивільного процесу та відсутність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо, серед іншого, настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, оскільки суду стало відомо про смерть відповідача до відкриття провадження у справі, тобто цивільна правоздатність відповідача у відповідності до ст. 46 ЦК України припинилась до звернення позивача до суду із вказаним позовом, в той же час позивач не позбавлений права відповідно до ст. 1281 ЦК України звернутися до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, що є самостійним предметом доказування.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись статями 46, 47, 186, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Машкевич К.В.