ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2304/24 Номер провадження 22-з/814/254/25 Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Пилипчук Л.І., Триголова В.М.,

за участі секретаря Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за Договором позики № 14Ф від 01.05.2022 року в національній валюті гривні в сумі еквівалентній 5000 доларів США за комерційним курсом продажу доларів США АТ КБ «Приват банк» на дату здійснення платежу.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 20 травня 2025 року в задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Костенко О.О. посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 20 травня 2025 року залишено без змін.

22 жовтня 2025 року до Полтавського апеляційного суду через систему «Електронний суд», кабінет адвоката Костенко О.О., надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Просить поновити строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

В обґрунтування заяви, посилаючись на положення статті 270, 137 та 141 ЦПК України, вказує, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції відповідачем понесено витрати на правничу допомогу у 15000 грн.

Як на підставу для поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, посилається на те, що представник ОСОБА_1 адвокат Костенко О.О. перебувала на лікуванні.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Лобача І.А. надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що відповідачем не обґрунтовано поважності причин не подання доказів на підтвердження понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Також вказуючи на неспівмірність понесених судових витрат зі складністю справи і обсягом виконаної роботи адвокатом.

Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Розгляд заяви провести за відсутності представника позивача.

Сторони будучи належно повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Костенко О.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, приходить до такого висновку.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини 1 статті 270 ЦПК України).

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно частини 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, від 12 серпня 2024 року у справі № 686/9133/23 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вимога частини 8 статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі.

Виходячи зі змісту частини 8 статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

З матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. При цьому зазначив, що витрати, які він очікує понести при розгляді справи становлять 15000 грн., а докази на підтвердження розміру судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому самого клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 не заявлялося.

Справа розглядалася судом за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За період перебування справи на розгляді у Полтавському апеляційному суді та при розгляді справи у судовому засіданні до закінчення судових дебатів жодних клопотань чи заяв щодо стягнення витрат на правничу допомогу та поважності неможливості подати докази витрат на правничу допомогу до завершення розгляду справи ОСОБА_1 та його представником не заявлялося.

За вказаних обставин, без подання зазначених заяв (клопотань), докази понесених судових витрат мали бути подані до закінчення розгляду справи по суті.

09 жовтня 2025 року Полтавським апеляційним судом прийнято постанову по справі, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 20 травня 2025 року залишено без змін.

22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, через електронний кабінет адвоката Костенко О.О., подано заяву про ухвалення додаткового рішення. Просить поновити строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. До заяви надано підтверджуючі документи понесення витрат на професійну правничу допомогу на суму 15000 грн.

Як на підставу для поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, посилається на те, що представник ОСОБА_1 адвокат Костенко О.О. перебувала на лікуванні.

Відповідно до частин 4, 5, 8 статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частинами 1-3 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Аналіз положень статті 126, частини 8 статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

При наданні оцінки поважності пропуску строку на подачу доказів витрат на правничу допомогу колегія суддів приймає до увагу, що відповідач ОСОБА_1 та його представник отримали копію апеляційної скарги, надали відзив на неї, адвокат Костенко О.О. була присутня при розгляді справи, однак жодних клопотань не заявляла, поважності неподання доказів на підтвердження понесених судових витрат не обґрунтовувала. При цьому заявлена у відзиві сума орієнтовних витрат відповідає розміру витрат зазначеному в заяві про ухвалення додаткового рішення.

Тобто відповідач та його представник мали об`єктивну можливість реалізувати своє процесуальне право на подачу доказів понесених витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи по суті, або заявити клопотання про подачу відповідних доказів протягом п`яти днів після винесення постанови з значенням підстав неможливості подати їх суду до закінчення розгляду справи по суті.

У клопотанні про поновлення процесуального строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу заявник не зазначив непереборних обставин, які б унеможливлювали надання доказів апеляційному суду в межах визначеного ЦПК України строку.

ОСОБА_1 не зазначив обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані із істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, як вбачається з наданих суду доказів, акт приймання-передачі наданої правничої (правової допомоги) та квитанція по оплату гонорару у розмірі 15000 грн датовані 10 жовтня 2025 року.

Консультативний висновок спеціаліста датований 13 жовтня 2025 року та містить інформацію, що ОСОБА_5 встановлено діагноз ГРВІ.

Відповідно до довідки наданої лікарем ОСОБА_6 ОСОБА_5 перебувала на амбулаторному лікуванні з 13 жовтня 2025 року по 22 жовтня 2025 року.

Надаючи аналіз зазначеним обставинам, колегія суддів звертає увагу на відсутність у заяві про ухвалення додаткового рішення жодних обґрунтувань на неможливість надання ОСОБА_1 доказів понесених судових витрат особисто, в тому числі засобами поштового зв`язку чи через електронну пошту.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що всі дії щодо узгодження розміру адвокатських витрат та їх оплати було проведено 10 жовтня 2025 року та відповідні документи були наявні як у ОСОБА_1 так і у адвоката Костенко О.О., однак суду надані не були.

Разом з цим, Костенко О.О., як адвокат, зареєстрована у системі «Електронний суд» до якої має постійний доступ, та мала можливість подати заяву про ухвалення додаткового рішення та відповідно документи на підтвердження понесених судових витрат, як до 13 жовтня 2025 року так і після, оскільки перебувала на амбулаторному лікуванні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, а факт перебування його адвоката на лікарняному не впливає на перебіг процесуального строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України, що унеможливлює його поновлення.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, а тому право на професійну правничу допомогу, передбачене статтею 59 Конституції України, по своїй суті не є беззаперечною підставою для стягнення з іншої сторони понесених витрат на правничу допомогу поза межами вимог ЦПК України.

Зважаючи на наведене, враховуючи відсутність підстав для поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, керуючись положеннями статтей 126, 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 381,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 16 грудня 2025 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов