КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.09.25 справа № 133/849/24

провадження № 2/133/480/25

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Козятині позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться вказана позовна заява.

03.06.2024 на адресу суду надійшла заява від відповідача про зупинення провадження у справі, у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан; 18.09.2025 на адресу суду надійшло повторно клопотання від відповідача про зупинення провадження у справі, з тотожних обставин.

Дослідивши заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Тобто, формально процесуальний закон містить імперативний обов`язок суду зупинити провадження за підставою перебування у ЗСУ незалежно від статусу сторони, стадії процесу.

Однак, Верховний Суд сформулював правову позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у складі Збройних Сил України.

Так, у справі № 756/3462/20 від 29.03.2023 Верховний Суд вказав, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням сторони у складі ЗСУ є наказ по особовому складу, при цьому інші документи визнав недостатніми.

Одночасно суд звертає увагу на послідовну сталу позицію Верховного Суду про недостатність формального перебування у ЗСУ для зупинення провадження у справі необхідно встановити, що військова частина, де проходить службу особа, переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій (наприклад, постанова Верховного Суду від 11.03.2025 у справі 904/4027/22).

У даній справі є дані, що відповідач був призваний по мобілізації до лав ЗСУ, однак відсутні дані що відповідач залучений до участі у бойових діях. Також, відсутні дані про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій відповідач перебував на військовій службі.

З дослідженої судом довідки №110 від 21.05.2024 року вбачається лише сам факт перебування відповідача у певній військовій частині.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій ст. 3, ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У справі, яка стосується стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 у справі № 557/1226/23.

Суд звертає увагу й на те, що зупинення провадження по справі може зашкодити інтересам неповнолітньої дитини в отриманні передбаченого законом додаткового утримання з боку його батька.

Окрім цього, слід також зазначити, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а матеріали справи містять відомості про наявність у відповідача адвоката, що надає необхідну правову допомогу.

З метою дотримання справедливого балансу і строку розгляду справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.254, 257, 260 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА