Справа № 523/696/15-ц
Провадження №4-с/523/84/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бокова О.М.

за участю секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи, відносно яких вирішується питання: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєв Віталій Олександрович, начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) Бабенко Віталій Миколайович,

на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Від імені та в інтересах скаржника ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м.Одеси зі скаргою на бездіяльність державного виконання та зобов`язання вчинити дії звернулася представник скаржника адвокат Зачепіло З.Я.

В обґрунтування скарги представник скаржника зазначила, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №51216882 по примусовому виконанню виконавчого листа №523/696/15-ц від 12.02.2016 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №2007/686-Ф03.9/194 від 04.07.2007 року в сумі 5 942 629,88 грн та судового збору в розмірі 3 654 грн.

31.05.2016 року державним виконавцем Цинєвим В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51216882 і 27.03.2017 року винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 , а саме на автотранспортний засіб ЗАЗ -Lanos, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. « НОМЕР_2 ». Також, 28.04.2017 року державним виконавцем Цинєвим В.О. винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, а саме на 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

На даний час виконавче провадження завершено, а матеріали виконавчого провадження №51216882 знищено, у зв`язку із звершенням строку зберігання, до того ж і в Автоматичній системі виконавчих проваджені міститься лише інформація, будь-які документи за виконавчим провадженням, відсутні. Втім, арешт на майно боржника досі знято не було, що порушує право заявника на користування своїм майном.

Строк на повторне пред`явлення вищевказаного виконавчого листа сплив 20.02.2021 року, однак державним виконавцем не було винесено постанову про зняття арешту із майна, що порушує право скаржника на володіння, користування, та розпорядження своєю власністю. Разом з тим, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі викладеного представник скаржника просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Цинєва Віталія Олександровича щодо не зняття арешту з майна боржника, ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №51216882 від 31.05.2016 року.

- зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенка Віталія Миколайовича зняти арешт з усього рухомого і нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.03.2017 року та 28.04.2017 року у межах виконавчого провадження №51216882 від 31.05.2016 року.

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєв В.О. та начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) Бабенко В.М. в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомили.

Згідно зі статтею 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності сторін, які повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши матеріали скарги, встановивши факти та відповідні їм правовідносини суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447-453 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Предметом розгляду даної скарги є доведеність неправомірності дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна належного боржнику ОСОБА_1 , який накладено постановами державної виконавчої служби та який не знято відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, матеріали справи встановлено, що 03.12.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 523/6296/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №2007/686-Ф03.9/194 від 04.07.2007 року в сумі 5 942 629,88 грн та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

З листа начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) Бабенка В.М. № 26882 від 22.05.2025 року вбачається, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 51216882 з примусового виконання виконавчого листа № 523/6296/15-ц, виданого 12.02.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Згідно відомостей системи, за вказаним виконавчим провадженням 31.05.2016 року було відкрито виконавче провадження.

27.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на автотранспортний засіб ЗАЗ -Lanos, кузов N? НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 .

28.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим В.О. ВП № 51216882 від 20.02.2018 року виконавчий лист № 523/6296/15-ц, виданий 12.02.2016 року було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Разом з тим, в Автоматизованій системі виконавчого провадження міститься лише інформація щодо вчинення вищевказаних виконавчих дій, будь-які документи за виконавчим провадженням № 51216882 відсутні, оскільки воно знищено за закінченням терміну зберігання, який згідно становить 3 роки, тож вжити заходів щодо зняття державним виконавцем арешту майна неможливо.

У своїй скарзі заявник зазначає та посилається на те, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний був зняти арешт, накладений на майно боржника.

Разом з цим, суд не може прийняти дані доводи до уваги, оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час вчинення дії), що є відмінними поняттями по відношенню до закінчення провадження відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Так, п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 20.02.2018 року) визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 38 вказаного Закону визначені підстави для закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 40 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 20.02.2018 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, законом, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець позбавлений права самостійно зняти арешт, накладений на майно боржника.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державним виконавцем не було порушено вимог закону та його дії щодо не зняття арешту з майна боржника на час вчинення виконавчої дії були правомірними, оскільки на час повернення виконавчого документа стягувачеві 20.02.2018 року правових підстав для зняття арешту у державного виконавця не було.

Поряд з цим, згідно з пунктом 16 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 року№ 512/5 (в редакції станом на 20.02.2018 року), при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Суду не надано даних про те, що рішення суду, з метою якого накладено арешт на майно, боржником виконано.

Таким чином, враховуючи той факт, що в даному випадку дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону в межах наданих йому повноважень, тобто є правомірними, скарга ОСОБА_1 , в якій він просить визнати дії (бездіяльність) державного виконавця неправомірними та зобов`язати його зняти арешт належного йому майна задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 22.06.2023 року по справі № 2-75/11.

Слід відзначити, що законом не передбачено зобов`язання судом державного виконавця під час розгляду скарги у порядку статті 447 ЦПК України зняти арешт з майна.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 обрав не вірний спосіб захисту свого порушеного права.

При цьому відповідно до частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Після закриття провадження, арешт на майно боржника може залишатися не знятим, в свою чергу він може перешкоджати його використанню. Якщо таке відбувається, боржник може (має право) звернутися до суду з позовом про зняття цього арешту, оскільки виконавче провадження вже закрито.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що питання про звільнення належного ОСОБА_1 майна з-під арешту може бути вирішено шляхом пред`явлення ним позову безпосередньо до особи, в інтересах якої накладено арешт, що на думку суду, буде відповідати положенням ст.ст. 15, 16 ЦК України, оскільки в силу закону боржник не вправі звертатися з позовом до державного виконавця чи державної виконавчої служби, а не інших осіб, діями чи бездіяльністю яких порушуються його права.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 5, 12, 19, 81, 247, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (редакція 2018 року), пунктом 16 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 року№ 512/5 (в редакції станом на 20.02.2018 року), суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи, відносно яких вирішується питання: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєв Віталій Олександрович (адреса: м. Одеса, вул. Разумовська 37), начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) Бабенко Віталій Миколайович, на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повна ухвала суду складена 22.12.2025р.

Суддя О.М.Боков