У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у видачі судового наказу

12 грудня 2025 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги за спожитий природній газ з боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

08 грудня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомир надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги за спожитий природній газ з боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 165 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2105497 від 09 грудня 2025 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У заяві про видачу судового наказу представник ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зазначає, що боржник ОСОБА_1 є споживачем природного газу, що постачається до помешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В матеріалах заяви про видачу судового наказу міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого боржник ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За змістом ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно ст. 1, 20 Закону України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Заявник не надав належних доказів того, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та отримує послуги з постачання природного газу за вказаною адресою.

Також слід урахувати, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири, а тому процесуально неправильним є вирішення питання про стягнення спірної заборгованості за правилами наказного провадження лише з одного співвласника без залучення до участі в справі інших співвласників квартири. У вказаній ситуації вбачається спір, який не може бути вирішений у наказному провадженні.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, вважаю, що у видачі судового наказу стосовно боржника ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 27, 162, 165, 167 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги за спожитий природній газ з боржника ОСОБА_1 .

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК