Єдиний унікальний № 371/247/25
провадження № 6/371/41/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/247/25

провадження № 6/371/41/25

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Чайки А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

У С Т А Н О В И В :

17 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про розстрочення виконання рішення Миронівського районного суду Київської області, винесеного у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Заява обґрунтована тими обставинами, що 06 жовтня 2025 року Миронівський районний суд Київської області ухвалив рішення, яким задовольнив позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та стягнути з неї на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» 33271 (тридцять три тисячі двісті сімдесят одну) гривню 11 копійок.

На цей час у ОСОБА_1 склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, якими є несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з втратою роботи. Заявник розлучена, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цим вона не має можливості погасити суму боргу одним платежем.

Просила розстрочити виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року рівними частинами, по 3025,00 гривень щомісячно, у продовж року до листопада 2026 року.

Відповідно до частини другої статті 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Резолютивна частина заяви містить клопотання заявника ОСОБА_1 про розгляд заяви без її участі.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про розстрочення виконання судового рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що у провадженні Миронівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа ЄУН 371/247/25 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

06 жовтня 2025 року у вказаній справі ухвалено судове рішення, яким задоволено позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» та стягнуто з ОСОБА_1 шкоду в розмірі 30848 гривень 71 копійка та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, всього 33271 (тридцять три тисячі двісті сімдесят одну) гривню 11 копійок.

06 листопада 2025 року рішення набрало законної сили. Виконавчий лист позивачу не видавався.

Згідно частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

На підставі частини першої статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

На підставі частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За правилами частини четвертої статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Тобто закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

В той же час, згідно з частиною п`ятою статті 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням.

Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень частини першої 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявник стверджує, що можливості сплатити одним платежем всю суму заборгованості на даний час у неї немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, оскільки вона на даний час не працює, розлучена та має на утриманні малолітню дитину, у зв`язку з чим просить суд про розстрочку виконання рішення суду рівними частинами, по 3025,00 гривень щомісячно, періодом до листопада 2026 року.

На підтвердження цих обставин заявником надано докази наявності неї малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , докази про відсутність заробітку та судове рішення про розірвання шлюбу.

Згідно даних довідки, сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 07 листопада 2025 року ОСОБА_1 з вересня 2025 року офіційного доходу не отримує.

Відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 07 лютого 2018 року на підставі актового запису №25, ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_2 .

Дитина зареєстрована разом із заявницею за адресою : АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджується даними витягу з реєстру територіальної громади №2025/017004792 від 16 листопада 2025 року та витягу з реєстру територіальної громади №2025/016511448 від 07 листопада 2025 року.

Оцінюючи додані до клопотання докази, суд вважає, що є підстави для розстрочення рішення суду, оскільки відповідач ОСОБА_1 офіційного доходу не має та має на утриманні малолітнього сина.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1 не має постійного достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі, сплата коштів в сумі 33271,11 гривня одноразовим платежем створить для неї надмірний тягар.

Враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає доцільним надати боржнику можливість виконати рішення частинами протягом певного терміну шляхом розстрочення виконання рішення суду в межах строку, встановленого вимогами частини п`ятої статті 435 ЦПК України.

При цьому вказана норма процесуального закону не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення виконання судового рішення з моментом постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить розстрочити. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Наявні підстави для розстрочення виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року про стягнення боргу в сумі 33271,11 гривень на строк десять місяців з дня набрання законної сили ухвалою суду, зі сплатою щомісячного платежу рівними частинами в сумі гривень (3327,11 : 10) до 29 числа поточного місяця, останній платіж підлягає сплаті в сумі 3327,12 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 260, 267, 353, 354, 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року в справі ЄУН 371/247/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» шкоди в розмірі 30848 гривень 71 копійка та понесених судових витрат у виді судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, всього 33271 (тридцять три тисячі двісті сімдесят одну) гривню 11 копійок, терміном на десять місяців з дня набрання законної сили цією ухвалою суду, шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами в розмірі 3327 гривень 11 копійок до 29 числа поточного місяця, та сплати останнього платежу в розмірі 3327 гривень 12 копійок.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Суддя Л.О.Капшук