КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/59448/21-ц

номер провадження 22-ц/824/14883/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» - Захарчишиної Вероніки Сергіївни

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року /суддя Григоренко І.В./

у справі за позовом Джей Ті Інтернешнл С.А. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про дострокове часткове припинення дії свідоцтва на торговельну марку та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом про дострокове часткове припинення дії в Україні свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак НОМЕР_2 власників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо всіх товарів класу 34 МКТП, а також зобов`язання УКРНОІВІ внести відповідний запис до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та опублікувати відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року позов задоволено: достроково частково припинено дію свідоцтва № НОМЕР_1 щодо товарів класу 34 МКТП, зобов`язано УКРНОІВІ внести відповідний запис до Реєстру та опублікувати відомості в бюлетені, стягнуто з кожного відповідача, включаючи УКРНОІВІ, по 1 891 грн 67 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник УКРНОІВІ Захарчишина В.С. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення в частині розподілу судових витрат та ухвалити нове про стягнення судового збору лише з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що УКРНОІВІ є державною некомерційною організацією, виконує виключно технічні функції щодо внесення змін до реєстру та публікації відомостей, не здійснює контроль за використанням торговельних марок і не несе відповідальності за дії власників свідоцтва; позовні вимоги до УКРНОІВІ є похідними від основної вимоги про припинення дії свідоцтва, а судові витрати мають бути покладені лише на відповідачів - власників свідоцтва; суд безпідставно стягнув з УКРНОІВІ судовий збір, не врахувавши його статус та відсутність порушень з його боку; вимоги про розподіл судових витрат не є позовними, тому оскарження рішення в цій частині не потребує сплати судового збору (посилання на постанову Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18).

Позивач та інші відповідачі, належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку письмового провадження, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звернулися.

Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення - залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 10.12.2014 видано свідоцтво України № НОМЕР_1 на знак НОМЕР_2 для товарів класів 32 та 34 МКТП власникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Позивач подав заявки на реєстрацію знаків EVO та похідні міжнародні реєстрації, але наявність свідоцтва № НОМЕР_1 яке не використовувалось безперервно протягом п`яти років, стало перешкодою. Доказів використання знака НОМЕР_2 щодо товарів класу 34 МКТП власниками не надано.

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції керувався ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» про те, що дія свідоцтва може бути припинена за невикористання протягом 5 років; ст. 198 Угоди про асоціацію між Україною та ЄС про те, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню за невикористання протягом 5 років без поважних причин; ст. 141 ЦПК України про те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем доведено факт невикористання знака НОМЕР_2 щодо товарів класу 34 МКТП протягом 5 років, що є підставою для дострокового часткового припинення дії свідоцтва. Вимоги до УКРНОІВІ є похідними та підлягають задоволенню. Судовий збір судом першої інстанції вірно розподілено між усіма відповідачами пропорційно, оскільки вимоги до УКРНОІВІ є частиною позову.

Апелянт стверджує, що УКРНОІВІ є державною некомерційною установою, виконує лише технічні функції щодо внесення змін до реєстру та публікації відомостей, не контролює використання торговельних марок і не несе відповідальності за дії власників свідоцтва. Вимоги до УКРНОІВІ є похідними, тому судові витрати мають бути покладені лише на власників свідоцтва ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ).

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. УКРНОІВІ залучено до справи як відповідача, і позовні вимоги до нього про внесення змін до реєстру та публікацію відомостей задоволено повністю, що робить його стороною, на яку покладається частина судових витрат. Статус державної організації не звільняє від загальних правил розподілу витрат, якщо вимоги є похідними, але безпосередньо спрямованими на вчинення дій органом. ЗУ «Про судовий збір» не містить будь-яких пільг щодо УКРНОІВІ.

Щодо твердження апелянта про відсутність порушень з боку УКРНОІВІ та виключно технічний характер його функцій, колегія суддів зазначає, що розподіл судових витрат не залежить від вини сторони, а визначається результатом розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. У цій справі витрати пов`язані з необхідністю судового розгляду для припинення дії свідоцтва, і УКРНОІВІ як орган реєстрації є невід`ємною стороною для виконання рішення, при цьому розподіл витрат здійснюється з урахуванням впливу результату справи на сторони, без обов`язкового встановлення вини.

Доводи про те, що вимоги до УКРНОІВІ є похідними і тому витрати мають покладатися виключно на власників свідоцтва, не спростовують висновків суду першої інстанції. Частиною першою статті 188 ЦПК України передбачено, що похідна вимога залежить від задоволення основної, але при задоволенні позову в цілому витрати розподіляються між усіма відповідачами пропорційно. Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з кожного відповідача рівну частку судового збору, оскільки вимоги задоволено повністю, що відповідає принципам справедливості та пропорційності (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 757/30813/20-ц, де за подібних похідних вимог до Укрпатенту витрати розподілено між усіма відповідачами).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» - Захарчишиної Вероніки Сергіївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: