Провадження 2/127/7182/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Шарапанівська Інна Вячеславівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.

Позов мотивований тим, що позивачка є донькою відповідача. Шлюб між батьками позивачки було розірвано, про що 25.03.2025 складено відповідний актовий запис. На даний час ОСОБА_1 є повнолітньою та навчається у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, є студенткою 2 курсу СО «Бакалавр» денної форми навчання з нормативним терміном навчання спеціальності «073 Менеджмент» економічного факультету. Оскільки позивачка навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток. Матір позивачки забезпечує доньку одягом, їжею та сплачує витрати на пересування, а також щороку сплачує за навчання доньки 37 500, 00 гривень. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 142 800, 00 гривень. Відповідач офіційно не працює, проте має мінливий заробіток, у зв`язку з чим має змогу утримувати позивачку. Матір`ю позивачки були понесені витрати за 1 семестр навчання доньки у сумі 17 850, 00 гривень, водночас відповідачем було відшкодовано витрати на навчання доньки за 2 семестр в сумі 17 850, 00 гривень. Однак такі виплати мають нестабільний характер та існує ймовірність того, що відповідач припинить сплачувати послуги за навчання доньки.

Вищевикладене й стало підставою для звернення адвоката позивачки до суду із вимогами про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання як дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 4 000, 00 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчального року. Також адвокат позивачки просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Ухвалою суду від 15.10.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 15.10.2025 та копію позовної заяви із доданими до неї документами, після їх повторно направлення, було отримано відповідачем особисто 12.11.2025, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 36)

Враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи. Також, враховуючи положення п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 15.10.2025 вважається врученою відповідачу 12.11.2025.

У строк, визначений судом ухвалою від 15.10.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов.

Будь-які докази по справі чи клопотання, крім поданих адвокатом позивачки разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23.01.2007, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 39. (а.с. 10)

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 25.03.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), шлюб між батьками позивачки розірвано, про що 25.03.2005 складено відповідний актовий запис № 147. (а.с. 9)

З довідки № 164/06.05-21 від 03.07.2025, виданої Донецьким національним університетом імені Василя Стуса, ОСОБА_1 є студенткою 2 курсу даного навчального закладу СО «Бакалавр» денної форми навчання з нормативним терміном навчання спеціальності «073 Менеджмент» освітня програма «Менеджмент» економічного факультету. Навчається за кошти фізичних або юридичних осіб. Період навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. (а.с. 8)

Вищевказане також підтверджується договором про надання платної освітньої послуги № 947/71-1/24 від 09.08.2024. (а.с. 16-16зв.)

За навчання позивачки в університеті її матір сплатила 37 840, 00 гривень, відповідач 17 850, 00 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями. (а.с. 17-19)

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки відповідач є батьком позивачки, остання правомірно звернулась до суду із даним позовом.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень СК України, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі, здійснюється саме позивачем, яким як вбачається з позовної заяви, обрано спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі від 15.10.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені адвокатом позивачки в позовній заяві, та докази надані разом із нею.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач - ОСОБА_2 , є повнолітньою особою, навчається у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса на ІІ курсі СО «Бакалавр» денної форми навчання з нормативним терміном навчання спеціальності «073 Менеджмент» освітня програма «Менеджмент» економічного факультету Донецького національного університету імені Василя Стуса. Термін навчання 4 роки: з 01.09.2024 по 30.06.2028.

При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано, що відповідачем не повідомлено щодо неможливості сплачувати аліменти за станом здоров`я, отже можливо дійти висновку, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

У матеріалах справи відсутні належні докази дійсного матеріального становища платника аліментів. При цьому, судом прийнято до уваги, що на матеріальний стан відповідача можуть вказувати не лише його офіційні доходи, але й його спосіб життя, яким майном він володіє і користується тощо, адже все це разом демонструє його фінансову спроможність.

Позивачкою не надано доказів здійснення витрат платником аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

При цьому, позивачкою та/або її адвокатом не було повідомлено суду про неможливість самостійно подати будь-які докази.

Також, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачкою, ні відповідачем відомостей щодо: відсутності/наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, при визначені розміру аліментів судом враховано матеріальне становище позивачки, яка навчаючись на денній формі навчання, самостійного доходу (заробітку) не має.

Приймаючи до уваги ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, судом прийнято до уваги можливість й матері надавати утримання своїй повнолітній доньці.

Водночас, судом прийнято до уваги, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не надав суду будь-яких доказів, які б повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору. Таким чином, судом не встановлено неможливості відповідачем надавати своїй дочці матеріальну допомогу, якої вона потребує у зв`язку із навчання, у визначеному нею розмірі.

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, якої вона потребує у зв`язку із навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000, 00 гривень щомісячно.

Таким чином, суд, дослідивши письмові пояснення викладені адвокатом позивачки у позовній заяві, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка застосовуються в даному випадку на підставі ч. 1 ст. 201 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Положеннями ст. 199 СК України чітко визначено, що аліменти на повнолітню особу, яка потребує матеріальної допомоги, стягуються виключно у зв`язку із навчанням, право на які припиняється у разі припинення навчання. Якщо навчання припиняється після досягнення особою двадцяти трьох років, то право на аліменти припиняється із досягненням цією особою двадцяти трьох років. З матеріалів справи вбачається, що термін навчання ОСОБА_1 закінчується 30.06.2028, а двадцяти трьох років вона досягне ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, в даному випадку, аліменти можуть стягуватися до припинення навчання - по 30.06.2028, а в разі продовження навчання до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови якщо вона не припинить навчання раніше.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Враховуючи те, що позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, адвокат позивачки просила стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження розміру витрат позивачки на професійну правничу допомогу, адвокатом позивачки було надано договір про надання правничої допомоги б/н від 26.06.2025 та квитанцію від 07.07.2025 про оплату за послуг адвоката на суму 20 000, 00 гривень. (а.с. 20-22)

Водночас, як вбачається із вищевказаного договору та квитанції, договір про надання правничої допомоги адвокатом Шарапанівською І.В. було укладено з ОСОБА_3 , яка діє в інтересах доньки ОСОБА_1 ; витрати за послуги адвоката також було сплачено ОСОБА_3 . Однак, позивачка на час укладення вказаного договору була повнолітньою особою, яка у відповідності до ст. 12 ЦК України свої цивільні права здійснює вільно, на власний розсуд. Належних доказів того, що позивачка уповноважила ОСОБА_3 звернутись до адвоката і укласти від її імені договір, як і підстав представництва за законом, матеріали справи не містять. У відповідності до норм ЦК України, не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Як вбачається з матеріалів справи, ордер на представництво інтересів позивачки у даній справі видано на підставі укладеного саме із позивачкою ОСОБА_1 договору, а не ОСОБА_3 , яка не є стороною по справі. (а.с. 24)

Таким чином, вищевказані докази, надані адвокатом позивачки на підтвердження витрат позивачки на професійну правничу допомогу, є неналежними.

Отже, адвокатом позивачки хоча й було вказано у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000, 00 гривень, однак будь-яких доказів таких витрат суду протягом провадження не надано.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати, зокрема, на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних, зокрема, з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Враховуючи вищевикладене, стороною позивача не доведено понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу і, відповідно, їх розмір.

До ухвалення рішення у справі ні позивачка, ні відповідач не повідомили суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших витрат; про причини неможливості надання таких доказів. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, ч. 1 ст. 191, ст.ст. 199-201 СК України, ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 235, 258, 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ст.ст. 273-275, 278, 279, 354, 355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000, гривень щомісячно, починаючи з 10.10.2025 до припинення навчання ОСОБА_1 , але не більше, ніж до 16.01.2030.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено 19.12.2025.

Суддя