Справа № 752/9789/25
Провадження №: 2/752/6109/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави,

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі -Банк) звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 124478,93 грн та звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 , 2021 року випуску.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.08.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №118_0129, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 245700 грн строком на 36 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 03.08.2024 та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01% річних. Відповідно до пункту 3.3.3. Договору позичальник зобов`язався щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з вересня 2021 року, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 6825 грн та сплачувати проценти, щомісячно нараховані Банком з моменту видачі кредиту на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на поточний рахунок. За умовами укладеного кредитного договору кредит надався одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на поточний рахунок продавця транспортного засобу - ТОВ «Віді Авеню».

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №118_0129 від 04.08.2021 між сторонами було укладено договір застави майна №44_0129 від 04.08.2021, відповідно до якого відповідач передала в заставу Банку належний їй придбаний у ТОВ «Віді Авеню» транспортний засіб марки Peugeot, модель 2008, номер шасі НОМЕР_2 , 2021 року випуску, колір - сірий, д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно витягу №74142987 від 04.08.2021 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна у встановленому порядку було зареєстровано обтяження на заставний автомобіль.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та перерахував кошти у розмірі 245700 грн на рахунок продавця транспортного засобу. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту належним чином не виконала, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, у відповідача станом на 25.12.2024 згідно розрахунку наявна заборгованість у розмірі 124478,93 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 124445,13 грн та заборгованості по відсоткам у сумі 33,80 грн. Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач з метою захисту свого порушеного права змушений був звертатись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість, в рахунок погашення якої звернути стягнення на предмет застави, а також просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 для розгляду цивільної справи №752/9789/25 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов.

Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень щодо суті спору, а також заява про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи, або ж повідомлення про адресу іншого місця проживання, від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідач повідомлялась про розгляд справи належним чином, шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками на адресу її зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення повернулося на адресу суду, як неотримане з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на те, що на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається, що поштове відправлення вручено відповідачеві та вона є повідомленою про розгляд справи.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б).

Згідно постанов Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі №465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі №759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі №725/486/22, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» підлягають задоволенню з огляду на таке.

Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 03.05.2021 між ТОВ «Віді Авеню» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу №ВТпА-0001/123, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця транспортний засіб марки «Peugeot» 1.2 РТ, номер шасі НОМЕР_3 , 2021 року випуску, колір НОМЕР_4 , а покупець зобов`язалась прийняти товар та оплатити його ціну, визначену у договорі.

Згідно пункту 7 вказаного договору при його укладенні покупець повідомив продавцю про свій намір оплатити товар частково за рахунок залучення покупцем коштів банківського кредиту.

04.08.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) №118_0129 (далі - кредитний договір).

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Умовами пункту 2.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається у розмірі 245700 грн на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03.08.2024, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено, що кредит надається для придбання транспортного засобу за договором купівлі - продажу.

Згідно з п. 2.4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 0,01% річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою.

Відповідно до пунктів 2.4.2, 2.4.3 кредитного договору проценти нараховують Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом.

Згідно з пунктом 3.2.1 кредитного договору його сторони погодили, що Банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу ТОВ «Віді Авеню», код отримувача 35411322, поточний рахунок № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «Державний ощадний банк України», код банку 300465.

Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору усі платежі за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання Банком коштів з поточного рахунку. Повернення кредиту, сплата процентів, комісійних винагород здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором. Якщо дата платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до законодавства України, датою платежу є перший за ним робочий день. При цьому, зобов`язання позичальника щодо сплати відповідного платежу вважається виконаним в строк за умови наявності достатньої суми коштів на поточному рахунку і списання їх в погашення заборгованості в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або іншим неробочим днем.

Умовами пункту 3.3.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 6825 грн, сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) щомісячно до 25 числа, наступного за звітним, починаючи з вересня 2021 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом, сплати процентів, комісійних винагород відповідно до черговості, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язується здійснити не пізніше терміну (дати) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором.

Згідно з положенням пункту 3.3.4 кредитного договору якщо сума платежу, що надійшла в повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) менша розміру, вказаного у підпункті 3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати погашення простроченого платежу та нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог пункту 9.2 кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит №118_0129, між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено Договір застави майна №44_0129 від 04.08.2021 (далі - договір застави). Предметом застави є рухоме майно - автомобіль марки «Peugeot», модель 2008, vin-код (номер шасі (кузова, рами)) НОМЕР_2 , рік випуску 2021, колір Сірий, об`єм двигуна 1199. Заставна вартість предмету застави за згодою сторін складає 614250 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору застави у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання, та/або у випадках невиконання заставодавцем обов`язків за цим договором, а також у інших випадках, передбачених цим договором та/або законодавством, заставодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному цим договором та/або кредитним договором.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.5.1, договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем та/або позичальником умов будь-яких договорів, укладених із заставодержателем, у т.ч. умов будь-якого кредитного договору та цього договору. Заставодержатель вправі задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги в повному обсязі, який визначається заставодержателем самостійно на момент реалізації права застави, у тому числі, але не виключно щодо (1) повернення основної суми кредиту, (2) сплати процентів за користування кредитом, (3) сплати комісійних винагород.

У пункті 3.1.5 договору застави сторони погодили, що заставодержатель має право самостійно обирати спосіб звернення стягнення на предмет застави.

У Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 04.08.2021 зареєстровано обтяження на придбаний відповідачем транспортний засіб на підставі вищевказаного договору застави, накладено заборону відчуження.

15.11.2024 за вихідним №55/5.1-02/141408/2024 Банком складено повідомлення боржнику про порушення забезпечених заставою зобов`язань. Банк вимагав повернути суму кредиту, сплатити проценти та інші платежі за кредитним договором, для чого надав 30 днів з дати одержання цього повідомлення. Банком повідомлено, що в разі невиконання у встановлений строк вимог за цим повідомленням, АТ «Ощадбанк» має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі рішення суду. Проте, вимога Банку не виконана, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач станом на 25.12.2024 має заборгованість у розмірі 124478,93 грн, з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) складає 124445,13 грн, а заборгованість за процентами - 33,80 грн.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в сумі 124478,93 грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконала, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, відповідний борг в сумі 124478,93 грн, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку.

Разом з тим, загальне правило щодо набуття права звернення стягнення на заставлене майно законодавчо закріплено як можливість задовольнити свої законні вимоги за рахунок заставленого майна, що надається на підставі рішення суду. Інше може бути встановлено законом або договором.

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами першою та другою статті 560 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності визначено звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Отже, право на звернення стягнення на предмет обтяження виникає у заставодержателя в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про заставу», реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про заставу» якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.

За статтею 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами частини першої статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 23, статтей 24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Як установлено з матеріалів справи, повідомленням №55/5.1-02/141408/2024 від 15.11.2024, відповідача було повідомлено про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Згідно з витягом №94623629 від 14.11.2024 в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна зареєстровано звернення стягнення на предмет застави.

За таких обставин, заявлені вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки у заставодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Боржник вправі до дня продажу предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах повністю виконати забезпечену обтяженням вимогу обтяжувача разом з відшкодуванням витрат, понесених обтяжувачем у зв`язку з пред`явленням вимоги і підготовкою до проведення публічних торгів. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки

У відповідності до приписів частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин першої, третьої статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина четверта статті 83 ЦПК України).

Разом з цим відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач була позбавлена можливості у порядку частини четвертої статті 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України).

При цьому, за приписами частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит №118_0129 від 04.08.2021 у розмірі 124478,93 грн.

Звернути стягнення на майно, передане відповідно до Договору застави майна №44_0129 від 04.08.2021, а саме на транспортний засіб марки Peugeot, модель 2008, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , рік випуску 2021, колір - Сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 05.08.2021, виданим ТСЦ 8047, та договору купівлі-продажу №ВТпА-0001/123 від 03.05.2021, на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (; адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, 27) в рахунок погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №118_0129 від 04.08.2021 в розмірі 124478,93 грн, шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

1. Позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», адреса: 01001, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок №27, ;

2. Відповідач - ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Суддя А.О. Митрофанова