Справа № 444/5032/25
Провадження № 2/444/2340/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області:

головуючох судді Олещук М. М.,

секретаря судового засідання Мачіха Г.В.,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Думич І.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Жовківського районного суду Львівської області знаходиться дана цивільна справа.

Представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Думич І.І. подала до суду заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що у позивача та відповідача наявне спільне майно, набуте за період шлюбу: Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2008 року будинок АДРЕСА_1 в цілому належить ОСОБА_2 .

Згідно з рішенням Жовківського районного суду від 20.08.2025 року шлюб між сторонами розірвано.

Оскільки вказаний будинок був збудований за спільні кошти подружжя, ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву про поділ спільного майна подружжя.

На даний час між сторонами склалися неприязні стосунки, які ініціює ОСОБА_2 . Він заперечує право на проживання колишньої дружини та їх спільної доньки ОСОБА_3 із сім`єю у будинку АДРЕСА_1 . Вказує на те, що будинок належить йому одноособово, зобов`язує їх виселитися з будинку, а сам бажає поселити в будинку нову свою сім`ю.

З огляду на можливість відповідача відчужити спірний будинок, так як він йому належить на підставі свідоцтва про право власності у позивача буде утруднене (або неможливе) виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Вважає, що такий вид забезпечення є співмірним, оскільки сторони почали та закінчили будівництво перебуваючи у шлюбі, іншого житла позивачка не має, в будинку зареєстровані та проживають донька, зять та четверо їх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відтак, з метою забезпечення права на житло позивача та третьої особи, до вирішення спору про поділ майна подружжя є всі правові підстави забезпечити позов та накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, існують об`єктивні підстави вважати, що відсутність забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони на вчинення певних дій, дозволить відповідачу, після розірвання шлюбу реалізовувати права одноосібного власника, у тому числі активно вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірного майна третім особам.

Відповідно ОСОБА_1 буде позбавлена можливості реалізовувати своє право володіння, користування та розпорядження вказаним нерухомим майном.

Отже, метою забезпечення поданого представником позивача ОСОБА_1 -адвокатом Думич І.І. позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, задля забезпечення позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а відповідач не позбавляється права власності або користування майном, а тому вказані види забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження його прав.

Суд, вивчивши та дослідивши подану заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

За змістом ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що предметом спору у даній цивільній справі є поділ майна подружжя, а саме будинку АДРЕСА_1 .

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої позивачем заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, приходить до висновку, що позовні вимоги стосуються поділу майна подружжя, а тому забезпечення позову є необхідним з метою ефективного захисту, поновлення прав та інтересів позивача, які вона вважає порушеними і за захистом яких вона звернулась до суду.

Так, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Таким чином арешт є більш широким заходом забезпечення позову, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження майном, в той час як заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна є вичерпним обмеженням та заходом, який не розповсюджується на інші права власника щодо цього майна, що є суттєвим в процесі виконання ухвали суду.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження майна, а саме на будинок АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за відповідачем, призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити частково та заборонити відчуження вказаного майна.

Також суд враховує, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Відповідно п. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.151-153, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Думич І.І. - задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову заборонити відчуження: будинок АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвалу скерувати до виконання, а також для відома всім учасникам справи.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали складено 18.12.2025 року.

Суддя Олещук М. М.