Номер провадження 6/754/341/25
Справа № 754/129/24
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2025 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про примусовий привід боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович звернувся з поданням про примусовий привід боржника.

У поданні зазначає, що у нього перебуває відкрите виконавче провадження НОМЕР_1 від 13.11.2024 року з виконання виконавчого листа №754/129/24 від 07.10.2024 року, виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь громадянки Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), заборгованості у розмірі 350 000 євро основного боргу, судовий збір у розмірі 15 140 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 72 000 грн. 13.11.2024 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника, арешт коштів боржника, стягнення основної винагороди приватного виконавця, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Пунктом 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. 13.11.2024 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №754/129/24 від 07.10.2024 року, виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь громадянки Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) заборгованості у розмірі 350 000 євро основного боргу, судовий збір у розмірі 15 140 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 72 000 грн.

З письмових матеріалів справи встановлено, що приватним виконавцем 13.11.2024 року накладено арешт на майно боржника,арешт коштів боржника, оголошено розшук майна боржника.

На підтвердження необхідності застосувати привід боржника приватним виконавцем надано суду акти приватного виконавця від 03.12.2024 року, 23.12.2024 року, 03.01.2025 року, 10.02.2025 року про те, що боржник не з`являється до офісу приватного виконавця та про те, що за адресою реєстрації боржника у квартирі АДРЕСА_1 двері ніхто не відчиняє.

Вказані акти складені приватним виконавцем суд приймає критично, оскільки при проведенні виконавчих дій, приватним виконавцем не було залучено понятих, акти підписано одноособово.

Відповідно до письмових матеріалів справи, боржнику направлялись виклики приватного виконавця 03.12.2024 року, 23.12.2024 року, 03.01.2025 року, 10.02.2025.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Проте, письмові матеріали справи не містять доказів притягнення боржника до відповідальності за неявку без поважних причин за викликом виконавця.

В своєму поданні приватний виконавець зазначає, що боржник зявилась особисто за його викликом 30.07.2025 року, також 27.05.2025 року боржник ознайомлювалась з матеріалами виконавчого провадження та 28.05.2025 року 28.05.2025 до офісу приватного виконавця надійшло повідомлення від представника стягувача, в якому було зазначено, що в процесі примусового виконання рішення боржником ОСОБА_1 було частково сплачено борг стягувачу ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) шляхом перерахування безпосередньо на рахунок стягувача грошової суми в розмірі 8 000 євро.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження, ст. 438 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про примусовий привід боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 03.11.2025 року.

Суддя Н.Д. Буша