Провадження №
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С.С.,

за участю секретаря - Савенко Д.С.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2024 відкрито провадження у зазначеній справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала, що на виконанні Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відділ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення з неї на користь державного виконавця відділу заборгованості зі стягнення виконавчого збору у сумі 954,29 доларів та 121 грн. 80 коп.

29.09.2023 державним виконавцем відділу Бабенко О.О. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх її рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови.

Внаслідок цього, на її рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» було накладено арешт.

У зв`язку з наведеним вона не може отримувати належну їй пенсію.

Посилаючись на зазначені обставини просила зобов`язати державного виконавця відділу - Бабенко О.О., скасувати постанову про арешт коштів від 29.09.2023 № 61202719 в частині накладення арешту на грошові кошти на її рахунку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», накладену на неї заборгованість перекласти на первісного стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

З доданих до позову документів вбачається те, що відповідно до постанови головного державного виконавця відділу Бабенко О.О. від 29.09.2023 у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 накладено арешт на грошові/електронні кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів/електронних гаманців6 що міститься на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальних режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику.

Постанова про накладення арешту на кошти ОСОБА_1 винесена у рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 з примусового виконання постанови відділу від 29.09.2023 № 61202719 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відділу виконавчого збору у розмірі 954,29 дол. США та 121,80 грн.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Бабенко О.О. від 19.04.2024 ВП № НОМЕР_3 виконавчий документ - постанову відділу від 29.09.2023 № 61202719, повернуто стягувачу - відділу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», так як у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Отже, у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 боржником є ОСОБА_1 , стягувачем - відділ, виконавчий документ, на підставі якого здійснювалося примусове виконання - постанова відділу від 29.09.2023 № 61202719 про стягнення виконавчого збору.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз правових норм, передбачених ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447 та ч. 1 ст. 448 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що за правилами ЦПК України розглядаються скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Частинами 1, 5 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Зі змісту позовної заяви вбачається те, що позивачка по суті оскаржує постанову державного виконавця про арешт майна, винесену при примусовому виконанні постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Оскільки позов було прийнято до розгляду помилково, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 19, 20, , 255, 256, 261, 263, 353, 447, 448 ЦПК України, ст. 287 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Київ центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали - 29.12.2025.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

СуддяС. С. Захарчук