Справа № 507/2074/25
Провадження № 2/507/785/2025
Номер рядка звіту 71
"29" грудня 2025 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
при секретарі судового засідання - Войковській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба в справах дітей Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач вказує, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі в них народилась дитина - ОСОБА_3 . Вона та відповідач по справі ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини в частині їх виховання, догляду та матеріального забезпечення. Відповідач з дитиною не проживає, не спілкується з ним, не утримує його та не займається його вихованням, тобто фактично самоусунувся від виховання та належного утримання дитини. Тому, просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача та позивач надали суду заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач - ОСОБА_2 повідомлений про день, час та місце слухання справи відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, заяв про відкладення судового розгляду не надав.
Процесуальні дії у справі.
21 жовтня 2025 року ухвалою судді провадження у справі було відкрито.
17 грудня 2025 року підготовче судове засідання по даній справі було закрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 12).
З копії рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02 липня 2019 року видно, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано ( а.с. 5).
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 видно, що позивачка уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 6).
З характеристик Любашівського ліцею № 2 Любашівської селищної ради Одеської області від 27 серпня 2025 року видно, що ОСОБА_3 навчається в 2-А класі. Батька ОСОБА_3 не знає, ОСОБА_2 не цікавиться навчанням та життям дитини (а.с. 13-14).
З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 25 травня 2025 року видно, що позивач проживає разом із дитиною ОСОБА_3 , та він перебуває на її повному утриманні (а.с. 9).
З висновку органу опіки та піклування Любашівської селищної ради Поідльського району Одеської області, який затверджено рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області № 435 від 11 грудня 2025 року, видно, що було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , та прийнято рішення, що в інтересах дітей доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дитини - ОСОБА_3 , так як він вихованням дитини не займається та належним чином не утримує його (а.с. 30-31).
Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню по слідуючим підставам.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом положень Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст.11, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили . Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні доведено факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується вищезазначеними доказами (актом обстеження житлових умов, характеристикою з школи, висновком про доцільність позбавлення батьківських прав), тому суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача ОСОБА_8 на користь позивачки ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп., сплачений позивачкою при зверненні до суду, так як її позовні вимоги повністю підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-268, 430 ЦПК України, ст.ст. 164, 180 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба в справах дітей Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Ірак, позбавити батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Ірак на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп.
Копію рішення після набрання законної сили направити до Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Вужиловський О.В.