Справа № 485/1914/25
Провадження №2/485/859/25
23 грудня 2025 року м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Бодрової О.П.,
за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відзив від відповідача до суду не надходив.
Позиції учасників справи
Позивачі у судове засідання не з`явилася, надали суду заяву, в якій просили суд справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав наведених у позові.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Так, до суду повернувся конверт, адресований ОСОБА_3 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходженням.
У позовній заяві позивачі зазначили, що проти прийняття заочного рішення не заперечують.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Інші процесуальні дії у справі
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 09 жовтня 2025 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 18 листопада 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько сторін - ОСОБА_4 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 09 липня 2025 року /а.с.15/.
Позивачі мають намір виділити в натурі свої частки зі спільного часткового майна, оскільки бажають вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
На підставі частини першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Частиною 3 статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, на відміну від поділу спільної часткової власності, за якого власність припиняється для всіх її учасників, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна право спільної часткової власності на це майно припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
У частині першій статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Тобто, з певної точки зору, при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки) суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Згідно висновку судової земельно -технічної експертизи № 115-295 від 04.06.2025:
Згідно з «Методичними рекомендаціями щодо проведення дослідження з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном»: п.7.15. У разі рівності часток співвласників (1/2 та ; 1/3, 1/3 та 1/3) та відсутності на земельній ділянці поліпшень (земельна ділянка вільна від забудови), у варіантах поділу (порядку користування), з метою недопущення надання експертом переваг одному із співвласників, не вказується прізвище та ім`я по батькові співвласників. В такому випадку зазначається «перший співвласник», другий співвласник», третій співвласник і т.д. На підставі вищевказаних положень, виходячи з особливостей конфігурації земельної ділянки на розгляд суду надається один варіант поділу земельної ділянки.
Визначити інші варіанти поділу земельної ділянки відповідно до ідеальних часток співвласників з урахуванням її геометричної форми та розумного використання дорожнього доступу технічно недоцільно.
Згідно з «Методичними рекомендаціями щодо проведення дослідження з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном»: п.7.15. У разі рівності часток співвласників (1/2 та ; 1/3, 1/3 та 1/3) та відсутності на земельній ділянці поліпшень (земельна ділянка вільна від забудови), у варіантах поділу (порядку користування), з метою недопущення надання експертом переваг одному із співвласників, не вказується прізвище та ім`я по батькові співвласників. В такому випадку зазначається «перший співвласник», другий співвласник», третій співвласник і т.д. На підставі вищевказаних положень, виходячи з особливостей конфігурації земельної ділянки на розгляд суду надається один варіант поділу земельної ділянки.
Визначити інші варіанти поділу земельної ділянки відповідно до ідеальних часток співвласників з урахуванням її геометричної форми та розумного використання дорожнього доступу технічно недоцільно.
У позовній заяві позивачі, з урахуванням висновку експерта просили суд визначити співвласників у такому порядку: 1) перший співвласник - ОСОБА_3 (блакитний колір); 2) другий співвласник ОСОБА_2 (зелений колір); 3) третій співвласник ОСОБА_1 (фіолетовий колір).
Враховуючи вище викладені обставини, а також те, що на даний момент сторони не досягли згоди щодо користування та розпорядження спірними земельними ділянками, які перебувають в їх спільній частковій власності, а це в свою чергу, перешкоджає позивачам, як співвласникам таких, вільно володіти та розпоряджатися ними, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з виділенням позивачам по 1/3 частини спірних земельних ділянок згідно варіанту поділу таких та припиненням режиму спільної часткової власності таких, в межах заявлених ними вимог.
Щодо судових витрат
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивачами сплачено судовий збір у сумі 4844,80 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.10, 13, 81,141, 258, 263-265,268,283-285 ЦПК України, суд
Позовні вимогиОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 8422,40 грн, а саме 4222,40 грн витрат на сплату судового збору та 6000 грн витрат за проведення експертизи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у сумі 8422,40 грн, а саме 4222,40 грн витрат на сплату судового збору та 6000 грн витрат за проведення експертизи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Повне рішення суду складено 23.12.2025.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя О.П.Бодрова