Справа № 215/8024/25
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Данилевського М.А., за участю секретаря судового засідання Уварової Л.І., розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін клопотання відповідачів ОСОБА_1 та Демидович Л.В. у цивільній справі №215/8024/25 за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

30.09.2025 КП «Кривбасводоканал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказавши його підставою наявність у відповідачів заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 19 673,54 грн., 259,73 грн. - 3% річних та 958,63 грн. втрат від інфляції та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачам можливість подати до суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, до якого додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

05, 09, 15 грудня 2025 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку надійшло 10 клопотань від відповідачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суть яких зводиться до наступного.

За твердженням відповідачів заявлені позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивач надає неякісні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідачам, в порушення діючого законодавства нарахував відповідачам неустойку (пеню та штрафні санкції), наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не скріплений мокрою печаткою, без зазначення дати підписання розрахунку, якість питної води приховується, перерахунок у зв`язку із зменшенням наданих послуг не зроблено, надані розрахунки не містять детального переліку послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, норми споживання тощо. Будь-яких претензій позивач до відповідачів не заявляв, крім того, між позивачем та відповідачами відсутній договір про надання послуг водопостачання та централізованого водовідведення. Вважає борг штучно створеним за надання неякісних послуг. Виходячи з викладеного вище просив провадження у справі закрити. Крім того зазначили, що справа не може розглядатися в порядку цивільного судочинства.

В інших клопотаннях, які надійшли до суду, відповідачі просили відмовити у відкритті провадження, повернути позов без розгляду позивачу, оскільки він носить очевидно штучний характер, а також проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Розглянувши клопотання відповідачів, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що клопотання відповідачів не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви визначено статтями 175, 177 ЦПК України. Тобто, на стадії відкриття провадження суддя перевіряє відповідність позовної заяви вимогам статті 175, 177 ЦПК України. Згідно із пунктом 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Кодекс покладає обов`язок оформлення позовної заяви відповідно до вимог, які визначені його положеннями, саме на позивача. Суддя, отримавши матеріали позовної заяви, перевіряє її відповідність указаним вимогам, і в разі встановлення недоліків, вказує про це в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, надаючи позивачеві строк на їхнє усунення. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2023 року по справі № 120/269/23.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надавити оцінки достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях судового процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не може вдаватися до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів. На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2023 року по справі №990/114/23.

Отже, ЦПК України - не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Тобто, вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі, не конкретизовано. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту статтею 42, 48 ЦПК України вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Тобто, суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, що, у свою чергу, унеможливлює вирішення питання про належних та неналежних відповідачів на стадії відкриття провадження, а не безпосередньо під час розгляду справи по суті.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Характер спірних відносин, зазначених позивачем у позові свідчить про те, що справі має бути розглянута саме в порядку цивільного судочинства.

Клопотання відповідачів про закриття провадження у справі, відмови у відкритті провадження, повернення позову без розгляду позивачу є взаємовиключними, крім того, не підлягають задоволенню з підстав зазначених вище.

Щодо клопотання відповідачів про розгляд справи в порядку загального позовного провадження суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 19, 274, 277 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач надав до суду через систему «Електронний суд» заперечення на клопотання відповідачів щодо переходу до розгляду справи у загальному позовному провадженні, оскільки клопотання відповідачів не містить жодного обґрунтування такої необхідності з посиланням на конкретні обставини, які б унеможливлювали розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на предмет та характер спірних відносин, обсяг доказів, які підлягають дослідженню, ціни позову, суд приходить до висновку, що зазначена справа відповідає критеріям, визначеним ЦПК України для її розгляду в спрощеному позовному провадженні, тому в задоволенні клопотання відповідачів про розгляд справи в порядку загального позовного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 175,176, 177, 185, 193, 194, 258-261, 274, 277, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотань відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, відмови у відкритті провадження, повернення позову без розгляду позивачу відмовити.

В задоволенні клопотання відповідачів про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя