Справа № 758/9295/19
Провадження № 2/758/1381/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2025 року місто Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду за правилами позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -
В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 6 000,0 грн.
Позов мотивований тим, що у період з 21.09.2016 року по 10.01.2019 р. позивач надав (перерахував) відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 6 000,0 грн., а саме: 10.01.2019 р. - 800,0 грн; 07.02.2018 р. - 600,0 грн; 13.11.2017 р. - 500,0 грн; 19.09.2017 р. - 600,0 грн;30.03.2017 р. - 1 000,0 грн;16.01.2017 р. - 500,0 грн;21.09.2016 р. - 2 000,0 грн. Призначення платежів - «Переказ на картку Приват Банк через Приват 24, одержувач: ОСОБА_2 ». Тобто позивач сплатив на користь відповідача кошти у розмірі 6 000,0 грн. Позивач зазначає, що перед перерахуванням, так і після перерахування коштів між ними не укладався договір, тому не вважається, що відповідач набув кошти за існування достатніх підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. 10.05.2019 р. позивач надіслав на адресу відповідача лист-заяву про повернення сплачених грошових коштів на загальну суму. 6 000,0 грн. Відповідач відмовився повертати безпідставно набуті грошові кошти протягом встановленого терміну, тому позивач завернувся до суду.
Ухвалою від 03.10.2019 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом з призначенням розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.
Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що у період з 21.09.2016 року по 10.01.2019 р. позивач надав (перерахував) відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 6 000,0 грн., а саме: 10.01.2019 р. - 800,0 грн; 07.02.2018 р. - 600,0 грн; 13.11.2017 р. - 500,0 грн; 19.09.2017 р. - 600,0 грн; 30.03.2017 р. - 1 000,0 грн; 16.01.2017 р. - 500,0 грн; 21.09.2016 р. - 2 000,0 грн. Призначення платежів - «Переказ на картку Приват Банк через Приват 24, одержувач: ОСОБА_2 ».
На підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих грошових коштів позивачем надано ряд документів, зокрема: виписка з АТ Приват Банк.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 ЦК України). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3 ст.1212 ЦК України).
Таким чином, за змістом даної норми під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.
Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).
Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана поведінка особи є суперечливою, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.01.2023 у справі №548/741/21.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем вказано проте, що позивач добровільно, послідовно та систематично, за відсутності будь-якої помилки, в тому числі рахункової, здійснював протягом тривалого строку ( майже 2,5 роки) платежі відповідачу, знаючи, що між ним та ОСОБА_2 відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), та за відсутності доказів договірних умов щодо їх подальшого повернення або недобросовісності відповідача, а тому поведінка позивача є суперечливою, оскільки останній вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків, що у свою чергу виключає задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів, як безпідставно набутих.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомо).

Суддя Н. М. Ларіонова