16.12.2025 Справа № 756/9616/25
Справа №756/9616/25
Провадження № 2-з/756/191/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Стефанович Ірини Валеріївни, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства.

Представник позивача - адвокат Стефанович І.В., 12.12.2025 через систему «Електронний суд» звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: до моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонити будь-яким фізичним і юридичним особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з усиновленням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі заборонити вносити зміни до актових записів та інших офіційних документів в частині зазначення батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Необхідність забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач ухиляється від звернення до органів РАЦС зі спільною заявою з позивачем про визнання батьківства та внесення відповідного запису про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що, також відповідач особисто повідомила доньці ОСОБА_3 у телефонній розмові, звукозапис якої долучений до даної заяви. Крім того, серед документів, що належать відповідачу та були нею залишені в місці спільного проживання з позивачем, останнім знайдено заяву від громадянина України ОСОБА_4 про визнання себе батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , посвідчену приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш. 09.04.2024. Позивачу не було відомо про таку заяву раніше. Сторона позивача вважає, що вказана заява свідчить не лише про наявність спору між сторонами, а й про спроби відповідача зареєструвати батьком дитини особу, яка не є її біологічним батьком.

У зв`язку з цим позивач має обгрунтовані побоювання, що відповідач вдасться до дій, що не лише зашкодять інтересам дитини, а й ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у майбутньому, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення позову, зокрема, усиновлення дитини іншим чоловіком або запис про іншу особу як про батька дитини в актовому записі про народження дитини унеможливить реальне поновлення батьківських прав позивача.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.12.2025 заява про забезпечення позову передана на розгляд судді Тихій О.О.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов, зокрема, забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Положеннями ч. 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17 Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процедура внесення змін до актового запису про народження дитини, на підставі спільної заяви жінки та чоловіка, за умови що реєстрація народження дитини проведена на підставі ст.135СК України (відомості про батька дитини внесено за заявою жінки, яка не перебувала у шлюбі), визначена розділом ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011.

Так, відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини є заява про визнання батьківства, що може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

Заява повинна бути заповнена розбірливо, у ній мають бути надані вичерпні відповіді на всі запитання (п. 2.2 розділу ІІ Правил).

Відповідно до п. 2.5 розділу ІІ Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Якщо заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін до актового запису про народження після державної реєстрації народження, не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою за умови засвідчення справжності підпису нотаріально. Повноваження представника мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності.

Відповідно до п.п. 2.13.4 п. 2.13 розділу ІІ Порядку, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, серед іншого, є заява про визнання батьківства (додаток 3), тобто спільна заява батьків, тобто спільна заява чоловіка що визнає своє батьківство відносно дитини та жінки, яка є матір`ю дитини, яка в заяві підтверджує що певний чоловік є батьком дитини.

Враховуючи викладене, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін, наведеним у заяві обставинам для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований у ній спосіб та наданим стороною позивача доказам в обгрунтування вказаних обставин, враховуючи предмет спору - визнання позивача ОСОБА_1 батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони Оболонському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вносити будь-які зміни до актового запису про народження № 1843 від 31 липня 2012 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. При цьому суд виходить з того, що заява про внесення змін до актового запису про народження може бути подана саме до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

В іншій частині заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на те, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів того, що на даний час відповідачем або іншою особою вчиняються дії щодо усиновлення дитини ОСОБА_3 іншим чоловіком (подання заяви до суду, звернення до органів опіки та піклування тощо), а вимога заборонити вносити зміни до інших офіційних документів носить неконкретизований характер. Разом з тим, рішення суду повинно бути зрозумілим, зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення, що напряму впливає на його виконання.

Керуючись статтями 2, 149, 150, 153, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Стефанович Ірини Валеріївни, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства задовольнити частково.

Заборонити Оболонському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вносити будь-які зміни до актового запису про народження № 1843 від 31 липня 2012 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову направити для виконання до Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тиха