Справа № 946/8588/24
Провадження № 2/946/784/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , а саме те, що вони є рідними братами та визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на вищевказаний будинок не було зареєстровано за життя спадкодавця.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному порядку.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_5 є його батьком, а ОСОБА_4 його дядьком. В той час коли свідок був дитиною, ОСОБА_4 переїхав з міста Ізмаїла Одеської області до м. Бердичева Житомирської області. Батько ОСОБА_5 та його брат, ОСОБА_4 спілкувалися мало. Від своєї мами ОСОБА_6 свідок дізнався про те, що ОСОБА_4 помер. Свідок підтвердив, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є рідними братами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є його родичами, двоюрідними дядьками. Він краще знав ОСОБА_5 , який викладав йому в училищі основи зварювальної техніки. Також, йому відомо про те, що ОСОБА_4 в молодому віці переїхав до Житомирської області, і з того часу він його не бачив. При цьому, підтвердив той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними братами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належало 2/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 03 березня 1987 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2/639 з якого вбачається, що 2/9 частин будинку залишились відкритими для спадкоємця, який прийняв спадщину та заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5 , в якій зазначено, що окрім нього є також спадкоємець брат, ОСОБА_4 , інвалід ІІ групи.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 був збудований у 1972 році.

Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі».

Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до актового запису про смерть № 699 від 01.08.1997 року, складеного Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_4 , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 816052471 від 20.06.2025 року наданою державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 530 ЦК УРСР (1963 року), є його брат ОСОБА_5 .

Інших спадкоємців, які заявили про свої права на спадкове майно немає, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81587984 від 20.06.2025 року наданою державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, згідно якої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не відкривалась.

Факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними братами був підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_7 допитаними в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було з`ясовано судом, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , його брат, ОСОБА_5 , був зареєстрований та проживав у спадковому будинку, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий будинок, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.07.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить 7/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 03 березня 1987 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2/639 та 2/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які він прийняв після смерті брата, ОСОБА_4 , однак не оформив.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 77255208 від 08.06.2024 року наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 є:

- дружина ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 29.03.1972 виданим міськбюро ЗАГСу м. Ізмаїл Одеської області;

- донька ОСОБА_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 9 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було з`ясовано судом, ОСОБА_3 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 , відмовилася від прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В свою чергу, ОСОБА_6 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , що підтверджено записом в будинковій книзі будинку АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 30.12.2023 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який вона прийняла після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , однак не оформила.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 79223377 від 20.11.2024 року наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_6 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 є:

- син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 05.04.1973 виданим міськбюро ЗАГСу м. Ізмаїл Одеської області;

- донька ОСОБА_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 9 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було з`ясовано судом, ОСОБА_3 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 , відмовилася від прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Так, позивач ОСОБА_1 у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 08.06.2024 року, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 27.08.1997, РНОКПП НОМЕР_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_9 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними братами.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, у порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус