ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/1041/25

Головуючий у першій інстанції Бойко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1784/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року (місце ухвалення м. Бобровиця) у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, як батька та сина, а саме між фізичними особами: ОСОБА_3 (батьком), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 за №19/168 від 07.02.2025 та витягу з протоколу №19/168 від 07.02.2025 складених після розгляду на засіданні комісії поданих документів відносно призначення одноразової грошової допомоги матері заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дружині померлого) та заявнику ОСОБА_1 (сину померлого) призначено одноразову грошову допомогу дружині та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 у розмірі 2/4 частин 15000000 грн, що становить 7500000 грн у рівних частках кожному.

Зазначав, що під час ухвалення відповідного рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги дружині та сину загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_4 , не враховано, що батько ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_3 помер у віці 59 років ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказував на те, що під час написання прізвища ОСОБА_5 та ОСОБА_5 в документах допущено написання даного прізвища з відхиленням від орфографічних норм, що стало причиною прийняття комісією відповідного рішення, тому заявник був змушений звернутись з відповідною заявою до Національної академії наук України «Українське бюро лінгвістичних експертиз» для вирішення даного питання.

За результатом відповідного звернення він отримав Експертний висновок від Національної академії наук України «Українське бюро лінгвістичних експертиз», в якому зазначено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей у записах прізвищ через неврахування їх походження, під впливом говіркових особливостей ареалу, де зроблено записи, або через змішування прізвищевих парадигм. Зокрема, поширені явища орфографічного розподілення прізвищ, в російському написанні яких використовується літера Е або О через змішування прізвищ, в яких у різних фонологічних позиціях літера Е може читатися як Ё/О або Е, Є ( ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 / ОСОБА_8 ; Поночовний/Поночевний/Поночєвний; ОСОБА_9 /Усачев/ ОСОБА_10 ). Зміна наголосу в усному мовленні та міжмовні перетворення призводять до значних труднощів при ідентифікації таких прізвищ. Ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами.

З урахуванням зазначеного, прізвища ОСОБА_11 / ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , рос. Щёголев/Щёголева, попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними.

Звертав увагу на те, що в подальшому заявник отримав витяг з протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, якою їм відмовлено у розподілі одноразової грошової допомоги в повному обсязі по причині недоведення факту родинних стосунків між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_4 .

Встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йому необхідне для того, щоб Міністерство оборони України прийняло рішення про розподіл і виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в повному обсязі.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22.09.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду обґрунтоване тим, що заявником надані достатні докази, які вочевидь доводять факт родинних відносин між ОСОБА_3 (батьком), що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлення зазначеного у заяві факту необхідно ОСОБА_1 для отримання не розподіленої частини одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення районного суду в повному обсязі та ухвалити нове рішення на його користь, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що за поданими документами неможливо встановити чи є ОСОБА_3 за життя особою, яка перебувала на утриманні ОСОБА_4 . Крім цього, за поданими документами про місце реєстрації ОСОБА_3 за життя неможливо встановити, що він проживав разом з ОСОБА_4 , і вів з ним спільне господарство і мав взаємні права та обов`язки.

Зазначає, що у прізвищах загиблого ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_3 є різниця, яка не дає можливості встановити, що померлий був за життя рідним батьком ОСОБА_4 . Заявник не надав підтверджуючі документи з органів державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджують факт родинних відносин без яких не можливо підтвердити факт того, що ОСОБА_3 був рідним батьком ОСОБА_4 в матеріалах справи підтверджуючі документи відсутні.

Зауважує, що заявником не надано підтверджуючих документів, що він є єдиною особою, що може претендувати на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого ОСОБА_4 , тому в даній справі на отримання одноразової грошової допомоги можуть претендувати й інші особи за загиблого ОСОБА_4 та його утриманці у зв`язку з цим дана справа не може розглядатися в порядку окремого провадження.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 18.06.2021 Бобровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, де прізвище батька заявника зазначено « ОСОБА_11 » (а.с. 16).

Як вбачається, у свідоцтві про смерть ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 , виданого 05.04.2024 Бобровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначено прізвище « ОСОБА_11 » (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками « ОСОБА_16 » зазначені « ОСОБА_17 » та « ОСОБА_18 » (а.с. 18).

Згідно копії перекладу свідоцтва про народження громадянина ОСОБА_4 встановлено, що прізвище його батьків зазначено « ОСОБА_11 » (а.с. 19).

У свідоцтві про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 його прізвище зазначено « ОСОБА_5 » (а.с. 20).

У свідоцтві про смерть ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , серії НОМЕР_6 її прізвище зазначено « ОСОБА_5 » (а.с. 21).

Згідно копії Експертного висновку Національної академії наук України «Українське бюро лінгвістичних експертиз» № 056/421-m від 11.03.2025 встановлено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей у записах прізвищ через неврахування їх походження, під впливом говіркових особливостей ареалу, де зроблено записи, або через змішування прізвищевих парадигм. Зокрема, поширені явища орфографічного розподілення прізвищ, в російському написанні яких використовується літера Е або О через змішування прізвищ, в яких у різних фонологічних позиціях літера Е може читатися як Ё/О або Е, Є ( ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 / ОСОБА_8 ; Поночовний/Поночевний/Поночєвний; ОСОБА_9 /Усачев/ ОСОБА_10 ). Зміна наголосу в усному мовленні та міжмовні перетворення призводять до значних труднощів при ідентифікації таких прізвищ. Ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами.

З урахуванням зазначеного вище прізвище ОСОБА_11 / ОСОБА_11 (свідоцтва про смерть, витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії, копія паспорта, картка платника податків, записи ОСОБА_4 ; паспорт, картка платника податків, записи ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження (повторно), запис ОСОБА_1 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 ; паспорт, запис ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження, запис ОСОБА_4 , батько ОСОБА_19 , мати ОСОБА_20 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_20 ; свідоцтво про одруження, запис ОСОБА_4 , ОСОБА_21 ) та ОСОБА_5 / ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, запис відомості про померлу особу ОСОБА_3 ), ОСОБА_11 /Щоголєва (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України, запис відомості про дитину ОСОБА_4 , відомості про батька ОСОБА_19 , відомості про матір ОСОБА_20 ), ОСОБА_14 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, запис відомості про померлу особу ОСОБА_15 ), рос. Щёголев/ ОСОБА_22 (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_16 , батько ОСОБА_17 , мати ОСОБА_18 ), попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними (а.с.31).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником надані достатні докази, які доводять факт родинних відносин між ОСОБА_3 (батьком), що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлення зазначеного у заяві факту необхідно ОСОБА_1 для набуття права на отримання нерозподіленої частки одноразової грошової допомоги.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи, доказів, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з підпунктом 1 пункту другого статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Тобто подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.

Вказана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції на дату смерті військовослужбовця). За приписами вказаної норми у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168 у редакції на дату смерті військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у 16-1 Закону № 2011-XII. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

З огляду на викладене, необхідно врахувати правову мету звернення заявника ОСОБА_1 до суду, яка полягає у встановленні родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для прийняття рішення Міністерством оборони України про розподіл і виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в повному обсязі.

Пунктом 5 частини другої ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства.

Справи про встановлення факту родинних відносин із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, і він не є вичерпним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи із підходу Європейського Суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський Суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане із наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду стала та обставина, що Міністерством оборони України повернуто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поданий пакет документів на доопрацювання, оскільки відмовлено у розподілі одноразової грошової допомоги в повному обсязі по причині недоведення факту родинних стосунків між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_4 . При цьому Міністерство оборони України не заперечували права заявника на отримання відповідної допомоги та не відмовляли у виплаті такої допомоги. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що інші особи, які мають право на отримання грошової допомоги відсутні. Отже, в даному випадку не вбачається існування спору про право, а має місце розбіжність у документах заявника, які б давали можливість Міністерству оборони України достовірно перевірити вказані вище факти, що перешкоджає заявнику звернутися за вирішенням питання щодо отримання грошової допомоги по суті. Крім того, Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання грошової допомоги, внаслідок загибелі військовослужбовця, а тому між ним та заявником не може бути ніякого спору про право на цю допомогу.

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що заявником не надано підтверджуючих документів, що він є єдиною особою, яка може претендувати на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого ОСОБА_4 , що в даній справі на отримання одноразової грошової допомоги можуть претендувати й інші особи, його утриманці, у зв`язку з цим дана справа не може розглядатися в порядку окремого провадження.

Апеляційний суд вважає, що наявність інших осіб, які можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги, не впливає на можливість та правомірність встановлення юридичного факту родинних відносин у порядку окремого провадження.

Судом першої інстанції обґрунтовано не задоволено клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду, враховано позицію Великої Палати Верховного Суду, яка відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду встановила, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником надані достатні докази, які вочевидь доводять факт родинних відносин між ОСОБА_3 (батьком), що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлення зазначеного у заяві факту необхідно ОСОБА_1 для набуття права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як сину загиблого військовослужбовця.

Отже, не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду, доводи апеляційної скарги, що у прізвищах загиблого ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_3 є різниця, що не дає можливості встановити, що померлий був за життя рідним батьком ОСОБА_4 . Оскільки розбіжності в написанні прізвищ можуть бути зумовлені особливостями перекладу чи транслітерації, технічними помилками та не дають підстав вважати, що родинні зв`язки відсутні.

Колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 відповідає вимогам, встановленим статтею 318 ЦПК України, оскільки у ній зазначено, який факт просить встановити заявник та з якою метою; вказані причини неможливості одержання документів, які посвідчують цей факт; зазначено докази, які даний факт підтверджують. При цьому, ОСОБА_1 до заяви долучено належні, допустимі та достовірні докази - письмові, достатні для висновку про обґрунтованість та доведеність її вимоги про те, що ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставини справи встановлені судом першої інстанції на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто місцевий суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують факт, що має юридичне значення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, розглянув справу з урахуванням конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.12.2025.

Головуючий Судді: