справа №566/1340/25
провадження №2/566/623/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Лободзінського А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Подолець Ю.В.,

представника відповідача адвоката Скрибки І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області, у режимі відеоконференцзв`язку, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (далі Товариство) звернулось в суд з позов до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 07.02.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №102407189, за умовами якого остання отримала позику у сумі 6100,00 грн. строком на 105 днів. Цей договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Поряд з цим, 25.06.2024 між ТзОВ «Мілоан" та Товариством укладено Договір факторингу №109-МЛ/Т, згідно умов якого відбулося відступлення фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги від первісного кредитора, в тому числі до відповідача, згідно з витягом з Реестру прав вимоги до вказаного договору факторингу.

Позивач стверджує, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань з повернення кредиту. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача , остання не здійснила жодних платежів для погашення заборгованостей ні на рахунки ТзОВ «Кредит - Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 799,38 грн., а також понесені позивачем судові витрати 8000 гривень витрат на правничу допомогу та 2422,40 судового збору.

Ухвалою від 02.09.2025 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.94)

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. (а.с.4)

Представник відповідача, приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, підтримав поданий відзив проти позову, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з наведених у ньому підстав. (11-18)

Заслухавши представника відповідачки та проаналізувавши досліджені письмові докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, 07.02.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №102407189, за умовами якого остання отримала позику у сумі 6100,00 грн. строком на 105 днів. Договір укладено на умовах платності в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Факт укладення вищевказаного договору та отримання відповідно до його умов кредитних коштів відповідач не заперечував. а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України вказані обставини суд визнає доведеними. Проте, відповідачем заперечується уступка права вимоги за цим кредитним договором до позивача, а також правомірність нарахування відсотків і комісії по кредитному договору.

Разом з тим, на підтвердження обставин невиконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору та переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, Товариство покликається на додатки, приєднані до позовної заяві у якості доказів та подані через систему "Електронний Суд"

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Проте, дослідивши письмові докази, а саме Договір факторингу та Акти прийому-передачі Реєстру Боржників (додатки з підсистеми електронний суд), зокрема щодо відступлення права вимоги по заборгованості відповідача ОСОБА_1 суд встановив, що такими додатками є формуляри цього договору угод та формуляри Актів прийому-передачі, в яких відсутні відомості про: Прізвище Ім`я та по Батькові боржника ОСОБА_1 за конкретними кредитними договорами та розмір заборгованості по ньому, які є предметом відступлення права вимоги.

Окрім того, не є належними доказами Витяги з реєстру боржників, оскільки вони не містять підписів сторін, що уклали Договір факторингу, а містять лише підпис представника позивача.

Отже, доказів у розумінні ст. ст.76-80 ЦПК України про те, що саме заборгованість ОСОБА_2 була відступлена первісним кредитором до позивача, до суду не надано.

Таким чином, аналіз письмових доказів по справі дає підстави для висновку, що вищевказані письмові відомості не є належними, допустимими і достовірними доказами у справі.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, правило якої передбачає обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що позивачем всупереч ст.81 ЦПК України не доведено перед судом, що саме кредитна заборгованість позичальника ОСОБА_1 по договору позики була предметом відступлення права вимоги між сторонами у договорі Факторингу.

Відтак, не доведено, що Позивач набув права вимоги по кредитній заборгованості до відповідача ОСОБА_1 .

За таких обставин обов`язок ОСОБА_1 з повернення заборгованості за кредитним договором перед новим кредитором - Товариством, свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшов, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні. Отже, позов ТзОВ Фінансова компанія «Кредит - Капітал»до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України - понесені позивачем судові витрати до стягнення не підлягають.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.512, 530, 629,1048,1049,1050,1054, 1077 ЦК України, керуючись статтями 7, 8, 18, 76, 81, 133, 141, 206, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до судової палати у цивільних справах Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 30.12.2025.

Суддя