РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

справа №635/3855/23

провадження 2/635/2397/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карасави І.О.,

секретаря судового засідання Федотова Д.Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивач - адвокат Малойван Є.І.,

відповідач - Височанської селищної ради Харківського району Харківської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 ,

представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Жукова В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача та третіх осіб

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малойван Євген Ігорович, звернувся до суду з позовом до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яким просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 1 108 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 . Першою державною нотаріальною конторою Харківської області було заведено спадкову справу №788/2011 від 30.08.2011, а після смерті ОСОБА_6 -258/2011від 17.03.2011. Позивач зазначає, що 30 серпня 2011 року він отримав Свідоцтва про право на спадщину №2-1191 та №2-1193 на 16/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час оформлення Свідоцтва про право на спадщину йому не було відомо про наявність рішення Виконавчого комітету Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.12.1997 №807, яким громадянину ОСОБА_5 було передано у приватну (спільну дольову) власність земельну ділянку площею 1108 кв.м за адресою за адресою: АДРЕСА_1 . У травні 2018 року він звернувся до державного нотаріуса Богунової Н.В. із питанням оформлення спадкових прав на земельну ділянку площею 1108кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

22 травня 2018 року державним нотаріусом Богуновою Н.В. було ухвалено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 не належить на праві власності ОСОБА_1 , а належить іншим особам, а тому згідно ст. 377 ЦК України право на земельну ділянку перейшло до інших осіб у зв`язку із переходом права власності на житловий будинок. Крім того, вказано, що на даний час земельна ділянка не сформована та не здійснена реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Щодо обставин наявності у нього майнових прав на земельну ділянку зазначає, що рішенням виконавчого комітету Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області №807 від 09.12.1997 ОСОБА_5 було передано у приватну (спільну дольову) власність земельну ділянку площею 1108 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Бабаївської селищної ради від 09.02.2016 назву вулиці «Руднєва» було перейменовано на «Слобідська». Надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 відбувалося на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 р №15-92 в редакції станом на 26.12.1992 рік. Вважає, що з моменту прийняття рішення Бабаївською селищною радою №807 від 09.12.1997 ОСОБА_5 є повноправним власником земельної ділянки.

Щодо обставин переходу права власності на житловий будинок позивач зазначає, що 28 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено Договір купівлі-продажу частки житлового будинку за яким ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_8 прийняла у власність 16/25 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, 36% якого залишилося після пожежі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Жодною умовою та жодним пунктом вказаного договору не визначено кадастровий номер земельної ділянки, а також, оскільки за договором перейшло право власності на частину будинку, не вказано про виділення частини земельної ділянки в окрему частину та присвоєння їй окремого кадастрового номеру. 11.04.2016 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу частки житлового будинку за яким ОСОБА_7 передала, а ОСОБА_3 прийняв у власність 16/25 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником інших 9/25 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на лежить на праві власності ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_5 , а 14.02.2011 його брат ОСОБА_6 .. Померлі заповітів не залишили. Позивач вважає, що він є спадкоємцем за закону після померлих батька та брата, є всі підстави для визнання за ним права на звершення процедури приватизації на земельну ділянку площею 1108 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . За вказаних обставин він звернувся до суду з даним позовом.

Представник третьої особи ОСОБА_4 , адвокат Жукова В.М. подала додаткові пояснення щодо позовної заяви, відповідно до яких вважає вимоги позивача незаконними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Із наданих пояснень вбачається, що житловий будинок літ. «А-1» з господарськими спорудами, знаходиться у частковій приватній власності гр. ОСОБА_3 (розмір частки 16/25), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та гр. ОСОБА_4 (розмір частки 9/25), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При укладанні договорів купівлі-продажу часток житлового будинку літ. «А-1» з господарськими спорудами третіми особами, нотаріусу було надано довідку з Бабаївської селищної ради №698 від 06.04.2016 що земельна ділянка у АДРЕСА_1 не приватизована. Позивач ОСОБА_1 , при відчужені своєї частки у житловому будинку літ. «А-1» з господарськими спорудами, при укладені договору купівлі-продажу від 28.09.2012, посвідченому приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, засвідчив (пункт 7 Договору), що земельна ділянка під належною йому часткою будинку не приватизована. Третя особа ОСОБА_2 при відчужені своєї частки у житловому будинку літ. «А-1» з господарськими спорудами, при укладені договору купівлі-продажу від 14.12.2012, посвідченому приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, також засвідчив (пункт 7 Договору), що земельна ділянка під належною йому часткою будинку не приватизована.

За зверненням третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 24.11.2017 було прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , з метою обслуговування та експлуатації житлової будівлі літ. «А-1» з господарськими спорудами, за адресою АДРЕСА_1 . Позивачем та третьою особою у справі ОСОБА_2 було подано позов до Харківського окружного адміністративного суду щодо скасування рішення Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 24.11.2017 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (справа №820/1400/18). 12 липня 2018 року Харківським окружним адміністративним судом було винесено рішення щодо відмови у задоволенні позову, а 17.10.2018 Апеляційний адміністративний суд Харківської області залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 по справі № 820/1400/18 залишив без змін. Вважають, що викладені у позовній заяві доводи позивача ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, які порушують законні права третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-які права на земельну ділянку позивач втратив у 2012 році, коли продав свою частку у житловому будинку літ «А-1» з господарськими спорудами.

Рух справи

02 червня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області інформацію, хто звертався із заявами про прийняття та/або про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належним чином завірену копі спадкової справи №788/2011, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформацію, хто звертався із заявами про прийняття та/або про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; належним чином завірену копію спадкової справи №258/2011, заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28 січня 2025р. від Першої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшли матераіли спадкової справи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник адвокат Малойван Є.І. у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач Височанська селищна рада Харківського району Харківської області не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов та його не надав. Про причини неявки до суду не повідомив.

Треті особи у судове засідання не з`явилась, були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви суду

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у справі докази, суд дійшов наступного.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №113.

З наданої Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області інформації на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається, що після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав на час своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця, звернувся син померлого, ОСОБА_1 , який спадщину прийняв фактично, постійно мешкаючи разом зі спадкодавцем на день його смерті. Заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , видано Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 30 серпня 2011 року за реєстром № 2-1191 на 16/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 на ім`я сина померлого ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 28 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_8 прийняла у власність 16/25 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, 36% якого залишилося після пожежі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №29.

З наданої Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області інформації на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається, що після ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав на час своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 з заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, звернувся рідний брат померлого ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину законом після ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано Першою державною нотаріальною контора Харківського району Харківської області 30 серпня 2011 року за реєстром №2-1193 на 16/50 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я рідного брата гр. ОСОБА_1 . Заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не надходили.

Постановою державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 22 травня 2018 року ОСОБА_9 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після померлого ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок літ. «А-1» з господарськими спорудами, знаходиться у частковій приватній власності ОСОБА_3 , розмір частки якого становить 16/25, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та ОСОБА_4 , розмір частки якого становить 9/25, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 квітня 2016. З наданих суду договорів купівлі-продажу частки житлового будинку від 11.04.2016 посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В., реєстровий №425 та №430, вбачається, що земельна ділянка не приватизована згідно даних довідки №698 від 06.04.2016 та №697 від 06.04.2016.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бабаївської селищної ради «Про передачу в спільну дольову власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 9.12.1997 № 807 ОСОБА_5 передано безкоштовно у спільну дольову власність земельну ділянку площею 1108 м.кв. для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1

Рішенням Бабаївської селищної ради від 9.12.1997 №807 «Про передачу в спільну дольову власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 передано безкоштовно в приватну спільну дольову власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Бабаївської селищної ради від 09.02.2016 назву вулиці «Руднєва» перейменовано на «Слобідська».

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України (у редакції чинній станом на 09.12.1997) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 № 15-92 передбачено наступне: сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України; установити, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює; право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Пунктом 6 вищевказаного Декрету зупинено дію частини 2 статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 цього Декрету. Зазначений пункт вказаного Декрету втратив чинність на підставі Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ.

Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України (в редакції на 25.10.2001) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Зазначеною нормою передбачено, що виникнення права власності у особи повинно підтверджуватися державним актом на прав приватної власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не замовляв та не отримував технічну документацію на зазначену земельну ділянку, державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку не отримував, тож право власності на земельну ділянку площею 1108 м.кв. обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , передану йому безкоштовно у спільну дольову власність на підставі рішення Виконавчого комітету Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 9.12.1997 № 807, не набув.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки спадкодавець не набув права власності на спірну земельну ділянку, вона не входить у коло спадкового майна.

Позивач ОСОБА_1 також не скористався своїм правом на завершення приватизації земельної ділянки для обслуговування частки належного йому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не отримав технічну документацію на зазначену земельну ділянку до моменту відчуження об`єкту нерухомого майна, не було встановлено межі земельної ділянки в натурі, тощо.

Будь-які права на земельну ділянку позивач ОСОБА_1 втратив у 2012 року, коли продав свою частку у житловому будинку літ. «А-1» з господарськими спорудами.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до пункту 13 договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 28.09.2012, посвідченому приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 377 ЦК України.

Згідно статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Разом з цим позивач належними та допустимими доказами не підтвердив своє право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 1 108 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, суд приймає до уваги доводи третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_10 які є співвласниками житлової будівлі літ. «А-1» з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 та отримали рішення Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 24.11.2017р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , з метою обслуговування та експлуатації житлової будівлі літ. «А-1» з господарськими спорудами, Третім особам: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для подальшої приватизації.

Підстав для визнання за ОСОБА_1 права на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 1 108 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, з огляду на надані докази судом не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено частиною 4 статті 12 ЦПК України.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи(ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, зазначені у позовній заяві, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі відсутні підстави для стягнення понесених витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання за ним права на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 1 108 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представника позивача ОСОБА_11 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

відповідач Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, місцезнаходження: 62459, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Бульварна, 12;

третя особа ОСОБА_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 ;

третя особа ОСОБА_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_4 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_5

Суддя І.О. КАРАСАВА