ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/725/18 Номер провадження 22-ц/814/3936/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року у справі за заявою представника ОСОБА_2 адвоката Панченко Олени Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст клопотання про скасування заходів забезпечення позову

У липні 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Панченко О.О. звернулася до місцевого суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 05 травня 2018 року у вигляді заборони ОСОБА_2 відчужувати (продавати, дарити або заключати будь-які угоди) та проводити інші дії на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Панченко О.О. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 05 травня 2018 року по цивільній справі №545/725/18 у вигляді заборони ОСОБА_2 відчужувати (продавати, дарити або заключати будь-які угоди) та проводити інші дії на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, судом першої інстанції порушено норми матеріального та неправильно застосовано норми процесуального права, оскільки при постановленні оскаржуваної ували не було враховано, що Верховним Судом не розглянуто касаційну скаргу на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ предметів (у натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна, в якій були вжиті заходи забезпечення позову.

Звертає увагу, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яке, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, не набрало законної сили, оскільки переглядалось в касаційному порядку.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Панченко О.О. просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року без змін.

Акцентує увагу, що рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року, яке було залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2024 року, набрало законної сили, відповідно, судом першої інстанції правомірно розглянуто клопотання та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, представник ОСОБА_2 просить стягнути із скаржника витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Від представника ОСОБА_2 адвоката Панченко О.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші учасники процесу будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду у справі в судове засідання не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що у березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя, в якому, після неодноразових уточнень, позовних просив:

1.Визнати спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 наступне майно:

Черешні сортові (2005 pоку) 3 штуки (сорт «Валерій Чкалов», «Регіна», «Звичайна крупноплодова»), вартістю 1493 грн.

Абрикоси (2004 року) 4 штуки (сорт «Ветеран Севастополя»), вартістю 2296 грн.

Абрикоси (2010 року) 2 штуки (сорт «Краснощекий»), вартістю 996 грн.

Груша (2004 року) 2 штуки (сорт «Дюшес»), вартістю 853 грн.

Груша (2009 року) 3 штуки (сорт «Клаппа»), вартістю 1263 грн.

Вишня (2004 року) 1 штука (сорт «Іграшка»), вартістю 428 грн.

Вишня (2010 року) 3 штуки (сорт «Ксенія»), вартістю 1560 грн.

Слива (2004 року) 6 штук (сорт «Ренклод Карбишева») вартістю 2658 грн.

Яблуня (2005 року) 4 штуки (сорт «Амулет»), вартістю 1508 грн.

Яблуня (2009 року) 2 штуки (сорт «Мельба»), вартістю 787 грн.

Яблуня (2013 року) 3 штуки (сорт «Білий налив»), вартістю 1181 грн.

Пepcик (2004 року) 1 штука (сорт «Золота Москва»), вартістю 476 грн.

Пepcик (2010 року) 1 штука (сорт «Ред Хейвен»), вартістю 476 грн.

Шовковиця (2005 року) 1 штука (сорт «Анатолійська чорна»), вартістю 475 грн.

Гopix (2014 року) 2 штуки (сорт «Грецький ідеал»), вартістю 868 грн.

Калина (2009 року) 2 штуки (сорт «Садова звичайна»), вартістю 862 грн.

Смородина (2004 року) 5 штук (сорт «Київський велетень»), вартістю 1410 грн.

Агрус (2004 року) 2 штуки (сорт «Малахіт»), вартістю 518 грн.

Малина (2011 року) 11 штук (сорт «Примара») вартістю 1265 грн.

Виноград (2005 року) (сорт «Еліца») 2 лози, вартістю 520 грн.

Виноград (2005 року) (сорт «Божена») 3 лози, вартістю 780 грн.

Виноград (2005 року) (сорт «Заря несветная») 2 лози, вартістю 674 грн.

Виноград (2009 року) (сорт «Байконур») 3 лози, вартістю 929 грн.

Виноград (2009 року) (сорт «Фаетон») 3 лози, вартістю 1440 грн.

Липа (2005 року) 2 штуки (сорт «Дрібнолистна»), вартістю 779 грн.

Береза (2004 року) 2 штуки (сорт «Двуствольна Fastigiata), вартістю 818 грн.

Tyя західні (2004 piк) (сорт «Smaragd») 5 штук, вартістю 1451 грн.

Tyя західні (2004 рік) (сорт Brabant) 6 штук, вартістю 4134 грн.

Ялинка (2005 року) (сорт «Звичайні колючі» 2,5-3,0 м) 6 штук, вартістю 21180 грн.

Ялинка (2010 року) (сорт «Звичайні колючі» 1,5-1,6 м) 15 штук, вартістю 29513 грн.

Ялинка (2009 року) (сорт «Смерека») 2 штуки, вартістю 1346 грн.

Ялинки (2004 року) (сорт «Блакитна Glauca») 5 штук, вартістю 2930 грн.

Ялівець (2013 року) (сорт «Скальний Blue Arrow) 2 штуки, вартістю 597 грн.

Ялівець (2013 року) (сорт «Скальний Skyrocket») 2 штуки, вартістю 455 грн.

7 штук ялівця «БЛЮ КАРПЕТ» (горизонтальний можевельник), висотою 15-25 см, вартістю 2051 грн.

Сосна (2004 року) (сорт «Кримська звичайна» 4,0-5,0 м) 2 штуки, вартістю 18495 грн.

12 звичайних сосен, які посаджено у кінці 2004 року та на початку 2005 року, вартістю 4458 грн.

Дуб (2004 року) 2 штуки (сорт «Червоний») 7-8 м, вартістю 1040 грн.

Розу чайно - гібрідну (2008 року) (сорт «Чорна Баккара») 8 шт, вартістю 1905 грн.

Розу чайно-гібрідну (2008 року) (сорт «Бургунд») 4 штуки вартістю 952 грн.

Розу англійську (2008 року) (сорт «Фальстаф») 2 штуки, вартістю 410 грн.

Розу англійську (2009 року) (сорт «Крокус») 10 штук, вартістю 3944 грн.

Розу паркову (2009 року) (сорт «Екскамбур») 5 штук, вартістю 1191 грн.

Розу (2009 року) (сорт «Парфум Мулен Руж») 2 штуки, вартістю 604 грн.

Розу (2009 року) (сорт «Флоринбунда Ніна Вейбул») 4 штук, вартістю 821 грн.

Розу паркову (2009 року) (сорт «Кентукі Дербі») 4 штук, вартістю 526 грн.

Розу кучеряву (2009 року) (сорт «Кущова Alaska») 1 штука, вартістю 225 грн.

Розу кучеряву (2009 року) (сорт «Кущова Baron Girod de LAin») 1 штука, вартістю 280 грн.

Рододендрон (2012 року) 5 штук (сорт «Calsap»), вартістю 1329 грн.

Піон деревовидний в кількості 2 штуки сорту Yin Heng Qiao Dui куплену у 2010 році, вартістю 1321 грн.

Піон травянистий в кількості 2 штуки сорту Princess Margaret куплені у 2010 році, вартістю 670 грн.

Ірис в кількості 6 штук сорту Бородатий крупноквітковий Revens, куплений у 2012 році, вартістю 924 грн.

Ірис в кількості 12 штук сорту Бородатий крупноквітковий Picasso Moon, куплений у 2012 році, вартістю 2238 грн.

Ірис в кількості 13 штук сорту «Бородатий крупноквітковий Crusader», куплений у 2012 році, вартістю 1838 грн.

Кампсіс укорінюючий Флава віком 4 роки, вартість 304 грн.

Просив визнати багаторічні насадження у вигляді вищезазначених дерев, квітів, плодово-ягідних та декоративних насаджень, газон, глину та чорнозем, загальною вартістю 635875 грн, які знаходяться на земельних ділянках в АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнувши з відповідача на його користь грошову компенсацію за їх частину.

Здійснити поділ майна, що знаходяться у будинку та господарських будівлях по вказаній адресі, а саме:

6 дверей із сосни, вироблених під індивідуальне замовлення у 2009 році, вартістю 10000 грн кожна, а, з урахуванням зносу, на теперішній час їх загальна вартість складає 50000 грн;

броньовані двері у гараж, які знаходяться у будинку, куплені у 2008 році за 20000 грн, а, з урахуванням зносу, їх загальна вартість на теперішній час складає 15000 грн;

1 вхідні двері із двору у кухню, куплені у 2008 році за 20000 грн, а, з урахуванням зносу, на теперішній час 15000 грн;

вхідні двері з веранди у будинок, куплені у 2008 році за 20000 грн, а, з урахуванням зносу, на теперішній час 15000 грн;

сходи із дуба, які ведуть з 1-го поверху на 2-й поверх і у підвальне приміщення, вироблені під індивідуальне замовлення у 2009 році, вартість 500000 грн, а, з урахуванням зносу, на теперішній час їх вартість складає 400000 грн;

шафи, які розміщені у коридорі будинку та у веранді із пластику «Стенлі» вироблені під індивідуальне замовлення у 2008 році вартістю 60000 грн, їх загальна вартість а, з урахуванням зносу, на теперішній час складає 30000 грн;

грати на 5 вікон, вироблені у 2008 році під індивідуальне замовлення за 100000 грн, а, з урахуванням зносу, в теперішній час 50000 грн;

2 металевих ролети на 2-му поверсі на двері, вироблені у 2008 році за 60000 грн, а, з урахуванням зносу, їх вартість в теперішній час 30000 грн;

металеві ролети на вхідні двері зі сторони двору та у коридорі будинку, вироблені у 2008 році за 60000 грн, а, з урахуванням зносу, вартістю, 30000 грн;

меблі для кухні, куплені у 2009 році за 100000 грн, а, з урахуванням зносу, їх вартість в теперішній час 10000 грн;

камін із цегли та грецького граніту із дзеркалом, побудований під індивідуальне замовлення у 2009 році за 100000 грн, на теперішній час його вартість не змінилася 100000 грн;

холодильник, куплений у 2009 році за 10000 грн, з урахуванням зносу 5000 грн;

2 дивани ліжка для кімнат та 2 поверсі, куплені у 2009 році за 20000 грн за кожний, а, з урахуванням зносу, у їх загальна вартість складає 10000 грн кожний;

1 диван ліжко на 1 поверсі, куплене у 2009 році, вартістю 30000 грн, а, з урахуванням зносу, в теперішній час 20000 грн;

2 телевізори імпортного виробництва, куплені у 2009 році за 1500 грн кожний, а, з урахуванням зносу, вартість кожного на теперішній час складає 500 грн;

4 килими із натуральної шерсті куплені у 2009 році за 10000 грн кожний, а, з урахуванням зносу, вартість кожного складає 5000 грн а загальна 20000 гривень;

5 люстр імпортного виробництва, куплені у 2009 році за 500 грн кожна, а, з урахуванням зносу, вартість 1 люстри складає 200 грн, на загальну суму 1000 гривень;

лава із дубу вироблена під індивідуальне замовлення у 2009 році за 15000 грн, а, з урахуванням зносу, 10000 грн;

шафа для одягу куплена у 2009 році за 20000 грн, а, з урахуванням зносу, 10000 грн;

пральна машина куплена у 2011 році за 10000 грн, а, з урахуванням зносу, 5000 грн;

6 стільців куплені у 2009 році, вартість кожного 500 грн, на теперішній час а, з урахуванням зносу, вартість кожного складає 200 грн, на загальну суму 1200 грн.

Речі та предмети в лазні:

Кімната - лазня, яка оббита деревом «Вільха» у 2009 році, вартістю матеріалу та роботи 75000 грн, а з урахуванням зносу, в теперішній час 50000 грн;

виріб для обігріву лазні (піч) для кімнати відпочинку, куплений у 2009 році, вартістю 2000 грн, а з урахуванням зносу, 1000 грн;

двері між лазнею та кімнатою відпочинку, вироблені під індивідуальне замовлення із сосни у 2009 році, вартістю 10000 грн, а з урахуванням зносу, 5000 грн;

2 лави та стелаж із вільхи, вироблені під індивідуальне замовлення у 2009 році, за 20000 грн, а, з урахуванням зносу, на загальну суму 10000 грн;

стіл із дубу, вироблений у 2009 році по індивідуальному замовленню, за 20000 грн, а з урахуванням зносу, 10000 грн;

4 стільці із дубу, вироблені у 2009 році під індивідуальне замовлення, вартістю 500 грн кожний, а, з урахуванням зносу, їх вартість у теперішній час складає 1000 грн;

вхідні броньовані двері, куплені у 2009 році за 20000 грн, а, з урахуванням зносу, вартістю 10000 грн.

Речі в приміщенні гаражу:

вхідні автоматизовані двері у гараж (ролети) куплені та встановлені у 2008 році, вартістю 50000 грн, а з урахуванням зносу, 30000 грн;

вхідні автоматизовані двері на вході у двір та хвіртку, куплені у 2008 році за 35000 грн, а, з урахуванням зносу, загальна вартість складає 25000 грн;

1 двері із сосни, вироблені по індивідуальному замовленню у 2009 році, які ведуть із гаража у топочну, вартістю 10000 грн, а з урахуванням зносу, 5000 грн;

1 двері на горищі лазні 5000 грн, в теперішній час їх вартість складає 2000 грн.

2. Визнати спільним майном грошові кошти, які знаходяться у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 14789,09 доларів США та якими ОСОБА_2 , без його згоди як чоловіка, погасила борг брата у цьому банку.

3. Виділити у його користування та визнати за ним право власності на набір меблів на кухню вартістю 10000 грн, стіл та 9 стільців - 5000 грн, 2 шафи та тумбочки, вироблені із дерева вартістю 5000 грн (зала), двоспальне ліжко загальною вартістю 5000 грн, шафу - купе «Стенлі», яка знаходиться у коридорі, вартістю 5000,00 грн, шафу - купе «Стенлі», яка встановлена у дитячі кімнаті, вартістю 5000 грн, шафу - купе «Стенлі», яка знаходиться у спальній, вартістю 5000 грн, дві тумбочки для балкону загальною вартістю 2000 грн.

Також:

Сім дверей, вироблені у 2009 році під замовлення із сосни вартістю, на той час, 10000 грн кожна. З урахуванням зносу 3000 грн кожна. Загальною вартістю 21000 грн, які увійшли у вартість квартири.

Двоє вхідних дверей, вироблені під індивідуальне замовлення у 2008 році, вартістю: одна - 10000 грн, а друга - 15000 грн. В теперішній час їх загальна вартість складає 10000 грн, які увійшли у вартість квартири.

Духова шафа, куплена у 2007 році за 10000 грн. В теперішній час 5000 грн.

Два килими, куплені у 2002 році. В теперішній час - 5000 грн.

Три кондиціонери Daikin, куплені у 2009 році за 12000 грн кожний. З врахуванням зносу, в теперішній час, їх вартість складає 4000 грн кожний. Загальна сума -12000 грн, які увійшли у вартість квартири.

Варочну поверхню, куплену у 2007 році за 8000 грн. В теперішній час вартість складає 1000,00 грн, яка увійшла у вартість квартири.

Посудомийну машину, куплену у 2007 році за 10000 грн. В теперішній час, з врахуванням зносу, 5000 грн.

Один телевізор Samsung вартістю 15000 грн, який знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 .

4. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до позивача про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна внаслідок розірвання шлюбу, які знаходяться у квартирі АДРЕСА_2 залишити без розгляду.

5. Просив відмовити в задоволенні позову адвоката Лемківського Б.К., в інтересах ОСОБА_2 , про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність (квартира АДРЕСА_2 ).

6. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь 6763505 грн за різницю вартості майна у частках, виділених кожному судом у 2013 році та за частку при поділі майна колишнього подружжя.

7. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати, які складаються із сплати судового збору в сумі 11350 грн, оплату праці судових експертів та оцінювача в сумі 22343 грн.

8. Зняти накладені Октябрським районним судом м. Полтави арешти на квартиру АДРЕСА_2 відповідно до ухвали № 554/827/19 від 05 лютого 2019 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 травня 2018 року вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати (продавати, дарити або заключити будь-які угоди) та проводити інші дії на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності.

Надалі ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність, та справа №554/827/19 була передана до Полтавського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2019 року позови об`єднані в одне провадження з присвоєнням загального номера справи №545/725/18.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року (справа №545/725/18) у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя відмовлено повністю за недоведеністю. Закрито провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін у наслідок розірвання шлюбу в сумі 2773200 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю. Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2024 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року залишено без змін.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Верхового Суду від 08 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя залишено без змін.

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику.

Позиція суду апеляційної інстанції

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановлюється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі, або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується, як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові у складі Об`єднаної палати КЦС від 18 квітня 2022 року у справі №705/4132/19 (провадження №61-317сво21).

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Як було вказано вище, судом першої інстанції встановлено при винесенні оскаржуваної ухвали, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя відмовлено повністю за недоведеністю. Закрито провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін унаслідок розірвання шлюбу в сумі 2773200 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2024 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року залишено без змін.

Отже, з урахуванням частини першої статті 384 ЦПК України, в якій зазначено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, судове рішення набрало законної сили 22 травня 2024 року, відповідно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

З даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, а твердження апеляційної скарги, що судове рішення не набрало законної сили, оскільки переглядалося судом касаційної інстанції, не спростовує обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Щодо судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат в частині судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Як вже зазначалося, у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Панченко О.О. прохала суд, зокрема, стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником адвокатом Панченко О.О., разом з відзивом на апеляційну скаргу, було подано до суду: ордер на надання правничої (професійної) допомоги адвокатом Панченко О.О. у Полтавському апеляційному суді; копію договору про надання правничої допомоги від 22 вересня 2025 року, згідно умов якого ОСОБА_2 доручає адвокату Панченко О.О. обов`язки щодо надання правничої допомоги по справі № 545/725/18; акт прийому передачі послуг від 22 вересня 2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 70, також, суд апеляційної інстанції зауважує, що було узгоджено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує за надану в межах цього договору правову допомогу становить 3000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу та додані до нього документи були направлені представником - адвокатом Панченко О.О. до електронного кабінету ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією про доставку від 23 вересня 2025 року документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

Згідно з положеннями частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як установлено в частині другій статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції враховує, що зазначена справа є не надто складною. Виключних обставин, що потребували значного часу на підготовку відзиву не наведено.

Колегія суддів зауважує, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн не відповідає критеріям розумності та необхідності, оскільки в суді апеляційної інстанції правова позиція, здебільшого, вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин, що потребує такого значного проміжку часу та зусиль адвоката, не надано.

Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом судова колегія вважає, що на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1500 грн правничої допомоги.

Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 1500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко