У Х В А Л А

19.12.2025 Справа №607/18175/25 Провадження №2-з/607/95/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Дудченко Ю. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача адвоката Притули Оксани Богданівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна.

Представник позивача адвокат Притула О.Б. звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі сплаті ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у неї на рахунках, відкритих у всіх банківських та фінансових установах, чи в інших осіб в межах суми стягнення -

370 665,83 гривень; накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі сплаті ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) і знаходяться у нього на рахунках,

відкритих у всіх банківських та фінансових установах, чи в інших осіб в межах суми стягнення

- 370 665,83 гривень; накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 75,2 кв. м, житловою площею 58,9 кв. м за адресою

АДРЕСА_1 , що

належить на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта

нерухомого майна: 252, номер відомостей про речове право: 32913853); накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна:

житловий будинок загальною площею 34.0 кв. м, житловою площею 9,7 кв. м за адресою

АДРЕСА_1 , що

належить на праві власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта

нерухомого майна: 252, номер відомостей про речове право: 32914071).

В обґрунтування заяви посилається на те, що спірне майно було набуте відповідачами, в тому числі, внаслідок фінансових і трудових затрат позивача, який на час будівництва перебував у шлюбі з дочкою відповідачів та який докладав своїх зусиль і керував ходом будівництва, а також деякий час проживав із сім`єю у цьому будинку.

Однак, право власності на будинок було оформлене лише на відповідачів.

У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати майно спільною сумісною власністю та поділити це майно, шляхом стягнення грошової компенсації вартості його частки.

Оскільки відповідачам у даній справі, як власникам майна, що є предметом спору належить право на володіння, користування та розпорядження даним майном та допоки жодних заборон на вчинення дій з відчуження майна не існує, вони вправі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі відчужити майно та використати виручені грошові кошти, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено, що предметом позову є поділ майна, а саме, житлового будинку загальною площею 75.2 кв. м в АДРЕСА_1 та житлового будинку загальною площею 34.0 кв. м в АДРЕСА_1 , власниками яких є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 423845537 та № 423843569 від 23.04.2025.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник просить заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, оскільки відповідачі можуть в будь-який момент здійснити відчуження зазначеного майна, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що предметом позовних вимог є поділ майна, відповідачі добровільно відмовляються врегулювати спір, а також, судом з`ясовано, що є реальна загроза в тому, що під час розгляду даної справи вищезгадане майно може бути відчужене відповідачами на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, суд, проаналізувавши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін та зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити, шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку загальною площею 75,2 кв. м, житловою площею 58,9 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252), власником якого є ОСОБА_3 та заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку загальною площею 34,0 кв. м, житловою площею 9,7 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252), власником якого є ОСОБА_2 , оскільки такий вид забезпечення позову є доцільним та співрозмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно із ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд не застосовує зустрічне забезпечення, оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України та у його власності є майно, що в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Одночасно суд повідомляє, що відповідачі мають право звернутися до суду про застосування зустрічного забезпечення.

В іншій частині забезпечення позову, суд вважає, що слід відмовити, оскільки достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову, заявник не подав належних доказів та не навів достатніх підстав для вжиття заходів даного виду забезпечення позову, а тому такі заходи забезпечення позову не відповідають принципу співмірності.

На підставі наведеного, керуючись статтями 149-153, 154, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково заяву представника позивача адвоката Притули Оксани Богданівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку загальною площею 75,2 кв. м, житловою площею 58,9 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252), власником якого є ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ).

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку загальною площею 34,0 кв. м, житловою площею 9,7 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252), власником якого є ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ).

Відмовити в задоволенні інших вимог.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає до негайного виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Копію ухвали для виконання направити в Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу суду складено та підписано 19 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О. М. Вийванко