Справа № 212/2542/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 листопада 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №7554883 від 06.02.2024 року у розмірі 90 450 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 25 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом позики; 65 450 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами. Крім того, просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 лютого 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний Договір №7554883 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 25 000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному у Договорі.

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 90 450 грн. 00 коп., яка складається з: 25 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 65 450 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами.

23 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №23.10/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором №7554883 від 06.02.2024 року перейшло до останнього.

20 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №20/01/2025-01, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 90 450 грн. 00 коп.

Таким чином, у зв`язку з викладеним виникла необхідність у зверненні до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 29.05.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» наступну інформацію: 1) чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжна картка маска-карти № НОМЕР_2 чи будь-яка інша картка; 2) відомості щодо зарахування коштів на картковий рахунок маска-карти № НОМЕР_2 за період з 06 лютого 2024 року по 11 лютого 2024 року у сумі 25000 грн. (безготівкове зарахування згідно транзакції №42374904 від 06.02.2024 року) та у разі зарахування надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки, платіжні інструкції, доручення), що підтвердять дану інформацію; 3) чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком маска-карти № НОМЕР_2 та чи знаходився такий номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); 4) надати повний номер рахунку маска-карти № НОМЕР_2 , на який були зараховані вказані кошти; 5) у випадку неможливості надати вказані первинні документи, надати прирівняні до них, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок маска-карти № НОМЕР_2 .

Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористався - відзив на позовну заяву до суду не надав.

Разом з тим, від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів саме від первісного кредитодавця. Також, відсотки за користування кредитом нараховані з порушенням чинного законодавства, а саме вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач вважає, що витрати в розмірі 7 000 грн. 00 коп. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат, а тому повинні бути зменшеними.

Представник позивача надав до суду додаткові пояснення, відповідно до яких в матеріалах справи наявні всі належні та допустимі докази отримання відповідачем кредитних коштів, витребувана інформація від АТ «Універсал Банк» підтверджує факт належності карткового рахунку відповідачу та отримання ним кредитних коштів. Просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 77 500 грн. 00 коп. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Позивач вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню, оскільки адвокат виконав належну та достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта.

Від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли додаткові пояснення, з яких убачається, що відповідач у зв`язку із виникненням в його сім`ї вкрай складної фінансової ситуації на початку 2024 року був вимушений звернутися до фінансових компаній для отримання у позику грошових коштів. Останнім з даною метою заявки були залишені на декількох сайтах фінансових компаній. Із загальної кількості залишених заявок на отримання позики частина була задоволена, а інша частина відхилена. Відповідно по схваленим заявкам на отримання позики грошові кошти від фінансових компаній були перераховані на рахунок відповідача. Крім того, відповідач за грошовою допомогою звертався до рідних та друзів. Проте у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів саме від первісного кредитодавця.

Інші заяви по суті предявлених позовних вимог до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, 06 лютого 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Договір №7554883 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 25 000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, загальні витрати на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становлять 198 000 грн. 00 коп., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 193 875 грн. 00 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 223 000 грн. 00 коп., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 218 875 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_4 .

Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора А5483.

Згідно до витребуваної інформації від АТ «Універсал Банк», на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 , за період з 06 лютого 2024 року по 11 лютого 2024 року було зараховано грошові кошти у розмірі 25 000 грн. 00 коп. та зазначено, що номер телефону НОМЕР_5 був фінансовим номером за картковим рахунком та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача за Кредитним договором №7554883 від 06.02.2024 року за період з 06 лютого 2024 року по 05 липня 2024 року становить 90 450 грн. 00 коп., яка складається з: 25 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 65 450 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами. За період з 06 липня 2024 року по 22 жовтня 2024 року заборгованість відповідачу не нараховувалась.

23 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №23.10/24-Ф, відповідно до умов якого останній набув права вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна».

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 року, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №7554883 від 06.02.2024 року у розмірі 90 450 грн. 00 коп.

20 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №20/01/2025-01, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до боржників ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Згідно до реєстру боржників до Договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №7554883 від 06.02.2024 року у розмірі 90 450 грн. 00 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Положеннями ст. 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судовим розглядом установлено, що 06 лютого 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Договір №7554883 про надання споживчого кредиту.

Вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом (одноразовий ідентифікатор А5483), а тому, наявність електронних підписів сторін, підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Суд звертає увагу, що відповідач та його представник не спростовують факт укладання кредитного договору.

Однак, отримавши кредитні кошти за вказаним Договором, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув у передбачений Договором строк тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами, а тому, зважаючи на умови укладеного Договору, у відповідача виник обов`язок повернення кредиту та сплати процентів.

Витребувана інформація від АТ «Універсал Банк» спростовує заперечення представника відповідача, що відповідач не отримував кредитні кошти.

Натомість, відповідач не надав доказів того, що на його картковий рахунок № НОМЕР_4 не було перераховано грошові кошти у розмірі 25 000 грн. 00 коп.

Також відповідач не надав суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на його рахунок, враховуючи, що ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою. Тобто відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів щодо неотримання кредитних коштів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких відомостей.

Таким чином, суд вважає доведений факт отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами.

Щодо заперечення представника відповідача, що відсотки за користування кредитом нараховані з порушенням норм чинного законодавства, суд зазначає наступне.

24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», згідно п. 5 розділу І якого було внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Згідно п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Підпунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року - не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року - не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості в частині нарахування процентів убачається, що проценти в період з 06 лютого 2024 року до 07 березня 2024 року нараховано за зниженою ставкою у розмірі 1,65%, що відповідає п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Проценти за користування кредитом за період з 08 березня 2024 року по 05 липня 2024 року були нараховані за стандартою процентою у розмірі 2,2%.

Згідно цього ж наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором за період з 06 лютого 2024 року по 22 квітня 2024 року становить 24 750 грн. 00 коп.

Щодо періоду нарахування процентів з 23 квітня 2024 року по 05 липня 2024 року, то з поданого позивачем розрахунку вбачається, що такі проценти нараховані по ставці 2,2%, що суперечить вимогам Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого з 23 квітня 2024 року денна ставка має бути не більше 1,5%.

Таким чином, заборгованість відповідача за відсотками за період з 23 квітня 2024 року по 05 липня 2024 року становить 27 750 грн. 00 коп. (25 000 грн. 00 коп. (тіло кредиту) * 1,5% (відсоткова ставка) * 74 (днів за період).

Разом з тим, суд враховує, що у додаткових поясненнях представник позивача просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 77 500 грн. 00 коп., з яких: 25 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 52 500 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 500 грн. 00 коп., з яких: 25 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 52 500 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування».

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 10 лютого 2025 року між адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір про надання правничої допомоги №10/02/25-02, відповідно до якого адвокатське об`єднання зобов`язалося надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта.

На підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, суду було надано додаткову угоду №5 до Договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 року, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 року на загальну суму 7 000 грн. 00 коп.

Разом з тим, у письмових поясненнях представник відповідача висловив незгоду із розміром правничої допомоги, який позивач просить стягнути з відповідача, обґрунтовуючи тим, що зважаючи на складність справи та зміст позовної заяви, то винагорода у розмірі 7 000 грн. 00 коп. є завищеною та такою, що дійсно не відповідає складності справи, а тому підлягає зменшенню.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд бере до уваги характер правовідносин у цій справі, те, що дана справа є нескладною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відтак не потребує від представника позивача значних зусиль у наданні правничої допомоги, зокрема, таких як подання додаткових клопотань та участь у судових засіданнях, враховуючи те, що у даній категорії справ вже сформувалась судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, враховує час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, котрі є незначними, критерії розумності їхньої вартості, неминучості, обґрунтованості, а також думку представника відповідача про неспівмірність витрат із складністю справи та приходить до висновку про дійсну неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру, тому суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат та стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 207, 512, 516, 526, 610, 612, 626-628, 638, 639, 1077, 1078 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4А, офіс 10) заборгованість за Кредитним договором №7554883 від 06.02.2024 року у розмірі 77 500 грн. 00 коп., яка складається з: 25 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом позики та 52 500 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4А, офіс 10) сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.