Справа № 2-8823/11
Провадження № 4-с/761/117/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

за участі:

представника скаржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство "Західінкомбанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство "Західінкомбанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якій скаржник просила суд визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.10.2014 у ВП N? НОМЕР_3; зобов?язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.10.2014 у ВП N? НОМЕР_3.

Подану скаргу обґгрунтовує тим, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження N? НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа за N? 2-8823/11 від 11.10.2012, що видав Шевченківський районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості у розмірі 47 684,42 грн.

30.10.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

31.08.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Виконавче провадження за N? НОМЕР_3 знищено за закінченням строку зберігання.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.04.2025 вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Західінкомбанк», тобто стягувач у ВП N? НОМЕР_3, припинив свою діяльність.

Таким чином, наразі щодо ОСОБА_2 відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, однак арешт щодо її майна залишається чинним.

За вказаних обставин заявник, вважаючи свої права порушеними бездіяльністю державного виконавця щодо не зняття арешту з його майна, був змушений звернутися до суду з цією скаргою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялись судом про дату розгляду справи належним чином.

Неявка належно повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до положень частини другої статті 450 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника заявника (боржника), а також державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Судом під час розгляду скарги встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження N? НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа за N? 2-8823/11 від 11.10.2012, що видав Шевченківський районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості у розмірі 47 684,42 грн.

26 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

30 жовтня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

31 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Крім того, повідомлено, що ВП N? НОМЕР_3 знищено за закінченням строку зберігання.

Відповідно до п. 9.9. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року N? 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (втрата чинності від 19.07.2017), розділу XI п. 2 наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 N? 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву Відділу, становить 3 (гри) роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить (один) рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення.

Однак, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 квітня 2025 року вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Західінкомбанк», тобто стягувач у виконавчому провадженні N? НОМЕР_3, припинив свою діяльність.

Таким чином, щодо ОСОБА_2 відсутні відкриті виконавчі провадження, однак арешт щодо її майна залишається чинним.

28 квітня 2025 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернулась сторона боржника із заявою, відповідно до прохальної частини якої просить зняти арешт 3 майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКІП: НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.10.2014 у ВП N? НОМЕР_3.

Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надана відповідь від 09.05.2025 за N? 13712/27.10-25 на заяву від 28 квітня 2025 року наступного змісту: «На примусовому виконанні перебувало виконавче провадження N? НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа N? 2-8823/11 від 11.10.2012, що видав Шевченківський районний суд м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості у розмірі 47684, 42 грн. 26.12.2012 державним виконавцем у відповідності винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома. 30.10.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідний запис про обтяження внесено до ДРРП. 31.08.2015 державним виконавцем керуючись пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» N? 606-XIV винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виключний перелік підстав зняття арешту з майна визначений частиною четвертою статті 59 Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність». Відповідно до частини першої, другої статті 50 Закону, з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. Відповідно до частини третьої статті 53 Закону, Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації. Отже, чинним законодавством передбачено порядок продажу боргів перед банком, що підлягає ліквідації в процесі ліквідації такого банку. Враховуючи вищевикладене, у Відділу відсутні підстави для задоволення Вашої заяви».

Скаржник зазначає, що не зняття посадовими особами Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) арешту з майна ОСОБА_2 у завершеному та знищеному виконавчому провадженні, порушує її право на володіння, користування та розпорядження майном

Щодо вимог скарги, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, яка була чинною станом на день відкриття виконавчих проваджень та повернення виконавчого листа), (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону № 606-XIV у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання.

Згідно з ч. 5 ст. 47 Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Заявник, подаючи заяву до органу державної виконавчої служби про зняття арешту, зазначив, що строк пред`явлення виконавчого листа закінчився, а відповідно відсутні підстави для збереження застосованих виконавцем заходів у вигляді арешту майна для забезпечення реального виконання виконавчого документа. Збереження арешту накладеного на його майно порушує його право на вільне володіння, користування та розпорядження власним майном.

Відділ державної виконавчої служби, своєю чергою, відмовив у задоволенні заяви про зняття арешту з майна боржника, мотивуючи відмову знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням строку зберігання.

Суд зазначає, що Закон № 606-XIV не врегульовує відносини щодо припинення заходів примусового виконання (зняття арешту) у разі завершення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV та закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, зокрема й за наявності на це волі самого стягувача.

Також вказане не врегульовується нині чинним Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

За таких умов, суд не вбачає протиправність у бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арешту.

Однак, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується або фактичним виконанням судового рішення, або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 34/425).

Судом встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа у цій справі закінчився, стягувач не заперечує проти скарги боржника.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Виконавчий документ по даній справі повернутий стягувачу більше як вісім років тому, повторно до виконання не пред`являвся, що свідчить про закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, а дублікат виконавчого документа може бути виданий лише у разі, якщо строк його пред`явленням до виконання не закінчився.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Ці норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За встановлених судом обставин у цій справі відмова у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арештів, накладених на все майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, унеможливило б здійснення ним прав власника щодо належного йому майна, оскільки чинне законодавство не врегульовує відносини зняття обтяжень з майна боржника у випадку закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання після повернення його стягувачу та за відсутності інших відкритих виконавчих проваджень.

При цьому суд враховує, що наявність протягом тривалого часу (більше як дев`ять років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічні висновки зроблені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 2-5422/11 (провадження № 61-1437св22).

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, оскільки на виконанні в органах державної виконавчої служби та у приватних виконавців з року відсутні виконавчі провадження щодо виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва в цивільній справі № 2-8823/11, за обставин цієї справи наявні підстави для зобов`язання посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт, накладений на все майно боржника ОСОБА_2 межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, оскільки надалі у застосуванні цих примусових заходів виконання рішення відсутня необхідність.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що подана скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 18, 260, 447, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство "Західінкомбанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.10.2014 у ВП N? НОМЕР_3

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

Приватне акціонерне товариство "Західінкомбанк", адреса місцезнаходження - м. Луцьк, пр.-т Перемоги, буд. 15, ,

Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ,

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, ,

ОСОБА_3 , адреса - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали виготовлений 05 грудня 2025 року.

Суддя: