ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4275/24

Провадження № 22-ц/820/2611/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року (суддя Бондар О.О.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони мають неповнолітніх доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Крім того, вказувала, що у сина наявні особливі потреби, які пов`язані з його станом здоров`я, а саме наявністю статусу дитини-інваліда до 18 років. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз цукровий діабет 1 типу та потребує спеціального якісного дієтичного харчування, регулярних медичних оглядів, аналізів.

Звертала увагу на те, що щомісячно купує 2-4 сенсора для контролю рівня цукру в крові молодшого сина та витрачає приблизно 4000-8000 грн на місяць.

Враховуючи викладене з врахуванням уточнених позовних вимог, просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 7000 грн на кожну дитину щомісяця, який щорічно підлягає індексації відповідно до закону, з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 4000 грн щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 14000 гривень щомісячно, починаючи з 21 червня 2024 року і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з 21 червня 2024 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги в сумі 8900 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його в цій частині скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про визначення розміру аліментів у сумі 7000 грн щомісячно на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, додаткові витрати на лікування дитини з інвалідністю стягувати у частці фактично підтверджених витрат, але не більше 2000 грн на місяць. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції, визначаючи щомісячні додаткові витрати у розмірі 4000 грн, послався виключно на твердження позивача про необхідність лікування неповнолітнього сина, який є дитиною з інвалідністю без належного дослідження та оцінки доказів.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували обґрунтованість, регулярність та розмір заявлених позивачкою витрат.

Наголошує на тому, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина, однак під час розгляду справи судом першої інстанції ці відомості не були досліджені.

Вважає, що вказана обставина має істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки безпосередньо впливає на оцінку реальних фінансових можливостей відповідача при виконанні ним обов`язку щодо утримання дітей.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують наявності доходу відповідача, а також його розмір. Водночас, у судовому засіданні представником відповідача надано документи, що підтверджують наявність у ОСОБА_2 заборгованості перед ГУ ДПС у Хмельницькій області на загальну суму 1518095,80 грн на підставі виконавчих листів № 560/20203/21 від 23.05.2022 та 560/2103/24 від 01.04.2024, виданих Хмельницьким окружним адміністративним судом.

Вказує, що в матеріалах справи наявний договір про поділ майна від 06.08.2021 , після підписання якого відповідач фактично втратив житлове майно та основні активи, які могли бути джерелом доходу або забезпечити його особисті потреби, тоді як позивачка стала одноосібним власником значної кількості нерухомості та транспортних засобів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що відповідач є особою працездатного віку та здоровою людиною, а тому має змогу та повинен виплачувати аліменти на утримання дітей, брати участь у додаткових витратах, чого добровільно не здійснює.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони з 21 липня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року у справі № 676/78/21. (а.с. 8)

Сторони є батьками неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого СлобідоКульчієвецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом СлобідоКульчієвецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис № 12. (а.с. 10, 11)

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». (а.с. 9)

Відповідно до заключення ЛКК ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю дитинства з 28.10.2016 має статус дитини інваліда до 18 років. Діагноз цукровий діабет 1 типу. (а.с. 13)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач несе обов`язок по утриманню дітей та додаткових витратах, що викликані особливими потребами та врахувавши матеріальне становище відповідача, дійшов висновку, що стягнення аліментів та додаткових витрат у заявленому позивачкою розмірі буде достатнім для належного утримання дітей та співмірним матеріальному становищу платника.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ст.ст. 180, 191 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно зі статтею 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі76,77 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що аліменти в розмірі по 7000 грн на кожну дитину, а також додаткові витрати у розмірі 4000 грн є надмірними враховуючи матеріальний стан відповідача є безпідставними та не підтверджуються відповідними доказами. Крім того, відповідачем не надано доказів на спростування вартості пристроїв для моніторингу рівня глюкози наданих позивачкою.

Додані до апеляційної скарги докази майнового та сімейного стану відповідача, апеляційним судом не приймаються до уваги, адже будь-яких клопотань про приєднання цих письмових документів до матеріалів справи, відповідачем заявлено не було. Ці докази не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки наданим позивачем доказам, оскільки, відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Така оцінка доказам у справі надана судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вірно визначив розмір аліментів на утримання дітей, а також розмір додаткових витрат на утримання дитини з інвалідністю.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 через представника ОСОБА_5 просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, понесені позивачкою в апеляційній інстанції у розмірі 10000 грн.

Колегією суддів встановлено, що відзив поданий представником ОСОБА_1 адвокатом Ейбатовим Зауром Мардан Огли через систему «Електронний суд» 21.11.2025, направлено відповідачу 21.11.2025, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» № .

Заперечення від відповідача ОСОБА_2 на стягнення заявлених у відзиві витрат на правничу допомогу понесених позивачкою в апеляційній інстанції не надходили.

Колегія суддів вважає, що заявлені у відзиві витрати на правничу допомогу понесені в апеляційній інстанції у розмірі 10000 грн підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд констатує, що при подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначала, що витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції становлять 10000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до відзиву ОСОБА_1 надала апеляційному суду договір про надання правової допомоги № 13А/2024 від 25 квітня 2024 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ейбатовим Зауром Мардан Огли, додаткові угоди № 1 від 25.04.2025 та № 2 від 14.11.2025 до договору, ордер на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 13А/2024 від 25 квітня 2024 року у Хмельницькому апеляційному суді серії АХ №1190147 від 29.05.2024, довідку про рух коштів клієнта Monobank ОСОБА_5 , згідно якої 14.11.2025 на рахунок надійшли кошти як оплата ОСОБА_1 витрат по додатковій угоді № 2 від 14.11.2025 до договору про надання правничої допомоги № 13А/24 від 25.04.2024.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З огляду на наведене та враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, беручи до уваги відсутність позиції відповідача щодо заявлення представником ОСОБА_1 адвокатом Ейбатовим Зауром Мардан Огли у відзиві на апеляційну скаргу до стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, колегія суддів вважає, що надані представником ОСОБА_1 адвокатом Ейбатовим Зауром Мардан Огли докази про понесення витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження в розмірі 10000 грн є достатніми, допустимими і достовірними, а витрати на оплату послуг адвоката - доведеними і співмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг), в зв`язку з чим заява про відшкодування таких витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай