Номер провадження 4-с/756/94/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на дії державного виконавця,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо не скасування арешту майна.

В обґрунтування скарги посилається на те, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20.04.2010 позов ПАТ «ОТП БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-001/022/2008 від 22.02.2008 задоволено. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2014 замінено стягувача ПАТ «ОТП БАНК» його правонаступником ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 31.10.2019 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 1-10/19, відповідно до умов якого вібулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № ML-001/022/2008 від 22.02.2008.

На підставі виконавчого листа у цьому провадженні Оболонським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України накладено арешт на його майно.

Враховуючи, що на даний час врегульовано питання заборгованості з кредитором , однак виконавчі провадження в межах яких накладені арешти завершені та знищені, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати посадових осіб Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт із всього нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1 , накладеного згідно з постановою про арешт майна боржника № 1083/11 від 18.11.2011 та постановою про арешт майна боржника № 1647/16 від 18.09.2015.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Майоров В.О. скаргу підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Представник Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом установлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ про відкриття провадження від 25.02.2015 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми боргу у розмірі 2 047 665 грн. 20 коп. на підставі виконавчого листа № 2-3137 від 03.12.2010.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.09.2015 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

Відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.07.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» та ОСОБА_2 сорони домовились про перехід права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :04:004:0498, розташовану за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н., Вишенківська сільська рада, с. Вишеньки. Зазначений об`єкт нерухомості є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки PML-001/022/2008-1, укладеного 22.02.2008 між ЗАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 та договору про відступлення прав за договорами іпотеки, укладеного 21.02.2020 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія». Згідно з умовами договору іпотеки, вищевказаний об`єкт нерухомості був переданий іпотекодержателем в іпотеку первісному іпотекодержателю в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-001/022/2008 від 22.02.2008 щодо повернення суми боргу у розмірі 243 000 швейцарських франків. У зв`язку із укладенням цього договору договору та виконання вимог с. 37 Закону України «Про іпотеку», будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо погашення заборгованості (включаючи суму кредиту, відсотки за користування кредитом, комісій та будь-яких інших нарахувань у вигляді штрафів та пені за кредитним договором № ML-001/022/2008 від 22.02.2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 є нікчемним та недійсним.

Згідно інформації Оболонського відділу ДВС у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 178468 від 17.10.2025 неможливо встановити при здійсненні якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт у зв`язку з відсутністю номеру виконавчого провадження в АСВП. Повідомити інформацію щодо арешту, зареєстрованого 18.11.2011 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 11862284 державним підприємством «Інформаційний центр» Мінстерства юстиці України на підставі постанови про арешт майна боржника та оглошення заборони на його відчуження № 1083/11, виданої юстиції у м. Києві відносно нерухомого майна ОСОБА_3 , - неможливо, у зв`язку зі знищенням виконавчих проваджень переданих до архіву відділу до 2021 року, за строком зберігання.

За змістом ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно довідки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» № ДГ20/07/2021 від 29.07.2021 про відсутність заборгованості право вимоги за договором поруки SR-001/022/2008 від 22.02.2008, що первинно був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Факторинг», в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ML-001/022/2008 від 22.02.2008, укладеного між ОСОБА_2 було відступлено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору № 1-10/19 від 31.10.2019, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Станом на 29.07.2021 ОСОБА_1 повною мірою виконанні зобов`язання за кредитним договором. Новий кредитом не має будь-яких фінансових та майнових претензій до ОСОБА_2 в частині виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 606-XIV державний виконавець проводить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст. 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст. 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із ст. 48 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV, виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до п. 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05.10.2016 виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За частинами 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону № 1404-VIII постанова про зняття арешту постановляється виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та заборони його відчуження, у відсутність майнових претензій з боку стягувача та відсутність у необхідності подальшого застосування таких заходів, бездіяльність державних виконавців щодо незняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння його майном.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21, від 13 липня 2022 року в справі № 2/0201/806/11, від 10 січня 2024 року справа № 569/6234/22 (провадження № 61-2690св23), від 28 серпня 2024 року в справі № 947/36027/21.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи, що не зняття арешту з майна боржника, що був накладений у 2015 році, зважаючи на знищення матеріалів виконавчого провадження, і відсутність відкритого виконавчого провадження є непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому суд дійшов висновку про необхідність задовлення скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язаня посадових осіб Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт із всього нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1 , накладеного згідно з постановою про арешт майна боржника № 1647/16 від 18.09.2015.

Разом з тим, беручи до уваги те, що з матеріалів справи не вбачається, що арешт майна згідно постанови № 1083/11 від 18.11.2011 був накладений у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї вимоги.

За таких обставин скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 450, 451 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт із всього нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1 , накладеного згідно з постановою про арешт майна боржника № 1647/16 від 18.09.2015 (видавник ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва).

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя