КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/153/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Атаманчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2023 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Кузнєцову Ларису Василівну звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги зазначає, що 23 жовтня 1992 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кишинів Республіка Молдова, актовий запис №1123.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 24.03.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , придбали у власність у рівних частках кожний 7/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Висновку ТОВ «Південьжитлобуд» вих. № 05-13 від 31.08.2017 щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться житловий будинок загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м. У фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться житловий будинок загальною площею 264,7 кв.м., житловою площею 50 кв.м. Склад новоутворених об`єктів: житловий будинок АДРЕСА_3 загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м. А також житловий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 264,7 кв.м., житловою площею 50 кв.м., за технічними показниками об`єкт може бути поділений на два самостійні житлові будинки.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2021 року житловий будинок АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (дата державної реєстрації 28.09.2017).

Згідно з іншою інформаційною довідкою від 11.02.2021 року житловий будинок АДРЕСА_6 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (дата державної реєстрації 28.09.2017).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 р., залишеним в силі Постановою Апеляційного суду Одеської області від 28.03.2018 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2023 року позивачці випадково стало відомо про те, що будинок АДРЕСА_2 було перереєстровано 05 серпня 2021 року на мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 . Підставою для такої реєстрації стало рішення Київського районного суду м. Одеси, виданого 25.05.2021 року по справі №520/11527/17.

Позивач зазначає, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилася справа №520/11527/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

25 травня 2021 року Київським районним судом м. Одеси було винесено рішення по вказаній справі, яким, між іншим, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та в якості погашення суми боргу у розмірі 45000 доларів США, звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме на будинок АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 .

Однак вищевказане рішення не набрало законної сили та у 30-денний строк, наданий Цивільним процесуальним кодексом України, було оскаржено ОСОБА_2 до Одеського апеляційного суду.

З ухвали про відкриття апеляційного провадження Одеського апеляційного суду від 06.08.2021 року вбачається, що повний текст оскаржуваного рішення було складено 04 червня 2021 року, а 25 червня 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2021 року. Отже строк на апеляційне оскарження, встановлений ст. 354 ЦПК України, апелянтом не було пропущено.

16 березня 2023 року Одеським апеляційним судом по справі №520/11527/17 було винесено Постанову, якою було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року та винесено нове рішення, яким було, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Своє рішення в цій частині суд мотивував тим, що за обставинами даної справи договір позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нотаріально не посвідчувався. Предметом договору за його умовами є грошові кошти. Договір іпотеки нерухомого майна з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між сторонами не укладався також. Відтак, підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на нерухоме майно відсутні. Однак, суд першої інстанції не правильно встановив обставини, які мають значення для справи, невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилкових висновків по суті заявлених позовних вимог. Апеляційний суд зауважує, що за відсутності іпотечного договору звернення стягнення на майно боржника можливе в рамках виконавчого провадження в порядку, встановленому законом.

Позивач вказує, що реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_2 було здійснено на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 р., яке на момент прийняття рішення про державну ресстрацію прав та їх обтяжень 10.08.2021 року державним ресстратором Ковач Вікторією Петрівною не набрало законної сили та справа №520/11527/17 взагалі знаходилася на той час на розгляді в Одеському апеляційному суді.

Крім того, рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 р. не стосується набуття, зміни або припинення права власності, а лише в якості погашення суми боргу у розмірі 45000 доларів США, звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме на будинок АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 .

Отже звернення стягнення на сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є підставою для реєстрації права власності на ОСОБА_4 .

Однак, реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 було здійснено державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач В.П., хоча вказаний будинок не знаходиться у смт Великодолинське Одеського району Одеської області.

Також, із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.04.2023 року вбачається, що 17 березня 2020 року було зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року, якою було накладено арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_3 не повідомили реєстратора про наявність арешту, накладеного на житловий будинок АДРЕСА_3 , хоча обидва знали про нього, оскільки приймали участь у справі №520/11527/176, при розгляді якої цей арешт було накладено ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року та особа, в інтересах якої було встановлено обтяження ОСОБА_8 .

Отже, враховуючи вищевикладене, позивачка ОСОБА_2 вважає, що незаконними діями відповідачів та державного реєстратора Ковач В.П. порушені її права, оскільки будинок АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача ОСОБА_3 , який незаконно, порушуючи норми діючого законодавства, за допомогою державного реєстратора Ковач В.П. здійснив перереєстрацію права власності на вказаний будинок, на свою матір ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яке на момент реєстраційних дій 10 серпня 2021 року не набрало законної сили та справа №520/11527/17 знаходилася на той час на розгляді в Одеському апеляційному суді, та всупереч тому, що на вищевказаний будинок на момент реєстрації взагалі було накладено арешт, який до теперішнього часу не знято, що є прямою забороною для відчуження об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. від 24.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності було прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. від 14.05.2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Кузнєцової Лариси Василівни про витребування доказів було задоволено. Витребувано з управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи за реєстраційним номером №101 щодо реєстрації права власності на житловий будинок, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_7 .

Згідго розпорядження керівника апарату Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №947/30077/23, провадження №2/947/657/24.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 15.10.2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Кузнєцової Лариси Василівни про витребування доказів подані по цивільній справі №947/30077/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності було задоволено. Витребувано у Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторії Петрівни належним чином завірену копію реєстраційної справи №101 щодо реєстрації права власності на житловий будинок, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37.6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_7 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 року доручено компетентному органу Республіки Молдова вчинити певні процесуальні дії, а саме: вручити копію позову з додатками, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 року та допитати як відповідача ОСОБА_4 з наступних питань: Чи визнає вона позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності? Якщо позовні вимоги не визнаються, то які ОСОБА_4 заперечення може надати? Повідомлено ОСОБА_4 , що підготовче засідання по цивільній справі №947/30077/23 призначено на 28.08.2025 року на 10.00 год. (визначено резервну дату та час 25.09.2025 року о 10.00 год.). Провадження по цивільній справі зупинено до надходження відповіді від компетентного органу Республіки Молдова.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2025 року провадження по справі №947/30077/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності було поновлено. Підготовче провадження по справі було закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 04.12.2025 року представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні 04.12.2025 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Атаманчук Наталія Сергіївна позовні вимоги до ОСОБА_3 не визнала та у їх задоволенні просила відмовити.

В судове засідання 04.12.2025 року відповідачка ОСОБА_4 не з`явилася, судом протокольно ухвалено розглядати справу за відсутності відповідачки ОСОБА_4 .

При цьому, суд зазначає, що станом на призначену дату підготовчого засідання по цивільній справі №947/30077/23 28.08.2025 року о 10.00 год. та станом на визначену резервну дату та час 25.09.2025 року о 10.00 год., судове доручення не виконане.

Крім того, судом було зобов`язано представника позивача направити відповідачу ОСОБА_4 судову повістку про виклик до суду на призначену дату судового засідання 04.12.2025 року Міжнародною кур`єрською службою доставки, яка була повернена без виконання.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи, суд вважає за можливе, з метою додержання строків розгляду справи, здійснити розгляд справи за відсутності відповідачки ОСОБА_4 .

В судове засідання 04.12.2025 року третя особа - державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, згідно договору купівлі-продажу від 24.03.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , придбали у власність у рівних частках кожний 7/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку ТОВ «Південьжитлобуд» вих. № 05-13 від 31.08.2017 щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться житловий будинок загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м. У фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться житловий будинок загальною площею 264,7 кв.м., житловою площею 50 кв.м. Склад новоутворених об`єктів: житловий будинок АДРЕСА_3 загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м. А також житловий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 264,7 кв.м., житловою площею 50 кв.м., за технічними показниками об`єкт може бути поділений на два самостійні житлові будинки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2021 року житловий будинок АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (дата державної реєстрації 28.09.2017).

Згідно з інформаційною довідкою від 11.02.2021 року житловий будинок АДРЕСА_6 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (дата державної реєстрації 28.09.2017).

Позивачка зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 р., залишеним в силі Постановою Апеляційного суду Одеської області від 28.03.2018 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2023 року - будинок АДРЕСА_2 було перереєстровано 05 серпня 2021 року на ОСОБА_5 . Підставою для такої реєстрації стало рішення Київського районного суду м. Одеси, виданого 25.05.2021 року по справі №520/11527/17.

Згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково, а саме: визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_7 та автомобіль «Nissan micra» червоного кольору, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Визнано право власності по 1/2 частині на квартири АДРЕСА_7 за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 .

Визнано право власності по 1/2 частині на автомобіль «Nissan micra» червоного кольору, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 .

В задоволенні позову в іншій частині було відмовлено.

2. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було задоволено.

В якості погашення суми боргу у розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) доларів США, що на день подачі позову згідно курсу НБУ за 100 доларів США становить 2856,77 гривень України - 1 285 546,50 грн. (один мільйон двісті вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сорок шість гривень 50 копійок) за договором позики від 12.01.2014 року звернено стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 66,8 м.кв., житловою площею 37,6 м.кв. - на користь ОСОБА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по 4405,00 грн. з кожного.

3. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним було відмовлено.

Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 06.08.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року по справі №520/11527/17.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.03.2023 року по справі №520/11527/17 було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року та винесено нове рішення, яким було, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до реєстраційної справи 101, судом встановлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 було розглянуто заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 05.08.2021 року, яку подала ОСОБА_8 для проведення державної реєстрації та прийнято рішення від 10.08.2021 року щодо проведення державної реєстрації права власності житлового будинку з реєстраційним номером 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_7 .

За приписами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Судом встановлено, що реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_2 було здійснено на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 р., яке на момент прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 10.08.2021 року державним реєстратором Ковач Вікторією Петрівною не набрало законної сили та справа №520/11527/17 знаходилася на розгляді в Одеському апеляційному суді.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (ч. 1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже звернення стягнення на сумісне майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцезнаходженням нерухомого майна.

Однак, всупереч вищевказаній законодавчій нормі реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 було здійснено державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.04.2023 року вбачається, що 17.03.2020 року було зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року, якою було накладено арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.11 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов`язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Проте, не зважаючи на наявність арешту накладеного на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна, здійснила реєстрацію права власності вказаний будинок.

Судом враховується, що статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що і заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності і встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Таким чином, відповідно до вимог статті 328 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 6 вказаної Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Великодолиської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторії Петрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59751819 від 10.08.21 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Таким чином, суд зазначає, що відповідно до вказаної вище норми Закону, прямо передбачено, що в разі задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора, відповідні права чи обтяження припиняються, та відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Враховуючи вказане, позовні вимоги щодо припинення права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на житловий будинок, загальною площею 66,8 кв.м., житловою 37,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 , не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» такі дії здійснюються державним реєстратором.

Крім того, суд зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом.

Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Як встановлено судом, зазначений ОСОБА_2 у позовній заяві відповідач ОСОБА_3 не є належним відповідачем у даному спорі.

Належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_4 , оскільки саме з ОСОБА_4 у ОСОБА_2 виник спір щодо права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, саме ОСОБА_4 зверталася з позовними вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за договором позики та у подальшому вчиняла дії, а саме зверталася до державного реєстратора - Ковач Вікторією Петрівною із заявою для проведення державної реєстрації права власності за нею житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо відповідача ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

При цьому, в силу положення ст. 267 ч.1 ЦПК України, суд вважає за доцільне встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, у разі набрання рішенням законної сили, воно є підставою для припинення права власності ОСОБА_4 на житловий будинок, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на житловий будинок загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3220,80 грн.

Керуючись ст.12,18,19,81,82, 247,258,259,267, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторія Петрівна, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолиської селищної ради Одеського району Одеської області Ковач Вікторії Петрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59751819 від 10.08.21 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_7 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, у разі набрання рішенням законної сили, воно є підставою для припинення права власності ОСОБА_4 на житловий будинок, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на житловий будинок загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 3220,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 23.12.2025 року.

Суддя В. С. Петренко