Справа № 128/1882/23
Провадження № 22-ц/801/2512/2025, № 22-ц/801/2696/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Міхасішин І. В.
УХВАЛА

23 грудня 2025 рокуСправа № 128/1882/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника Ю.Б.

з участю секретаря судового засідання: КахноО.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Володимира Філонова, про призначення комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, у цивільній справі за позовам заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави до Якушинецької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Якушинецької сільської ради, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2023 року представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Тетева-Родюк Іриною Олександрівною у суді першої інстанції подано клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 136-138).

27 листопада 2023 року позивач-заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Володимир Семенюк подав заперечення на зазначене клопотання про призначення експертизи, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість (т. 2 а.с. 63-65).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2023 року клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Тетева-Родюк Ірини Олександрівни про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено частково ( т. 2 а.с. 69-71).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2025 року суд першої інстанції вирішив повернути матеріали справи № 128/1882/23 без виконання ухвалу суду, якою була призначена судова земельно-технічна експертиза, для продовження розгляду справи по суті. Присутня в судовому засіданні прокурор Майданюк Ю.О. не заперечувала проти повернення матеріалів справи для продовження її розгляду (т. 3 а.с. 75).

16 грудня 2025 року заступник керівника Вінницької обласної прокуратури Володимир Філонов подав до апеляційного суду клопотання про призначення комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

У клопотанні прокурора про призначення комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, відсутні мотиви неподання прокурором такого клопотання до районного суду та причини неможливості подання такого клопотання у районному суді.

Заслухавши думку учасників справи щодо заявленого прокурором клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про визнання подання такого клопотання зловживанням процесуальними правами та залишення його без розгляду з огляду на таке.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.

Адже, як вже встановлено апеляційним судом, що в суді першої інстанції прокурор заявляв про відсутність підстав для призначення судової земельно-технічної експертизи у цій справі (т. 2 а.с. 63-65).

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (ґрунтується на ч. 1 ст. 68 Конституції України: кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей).

Стаття 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнська конференція прокурорів 27 квітня 2017 року, зокрема передбачає, що професійна діяльність прокурорів ґрунтується на принципах верховенства права та законності, поваги до прав і свобод людини і громадянина, незалежності та самостійності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури, компетентності та професіоналізму, доброчесності.

Відповідно до статей 5 та 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності.

При здійсненні повноважень він зобов`язаний діяти відповідно до закону, своєчасно вживати вичерпних заходів для їх належного виконання.

Прокурор зобов`язаний діяти справедливо, неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Стаття 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що під час здійснення професійної діяльності прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

Прокурор, який представляє інтереси держави в судах, не може не знати приписів процесуального закону щодо завдань цивільного процесу та застосування процедури discovery та умови для прийняття нових доказів.

Отже, у цивільному судочинстві є легітимними очікування інших учасників справи на відповідну поведінку прокурора, якає має базуватися на принципах верховенства права та законності, поваги до прав і свобод людини і громадянина, незалежності та самостійності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, професійної честі і гідності, компетентності, професіоналізму та доброчесності, а це означає, що учасники мають право очікувати, що прокурор діятиме сумлінно, не затягуючи процес, надаватиме достовірну інформацію та дотримуватися процесуальних норм, що забезпечує право на справедливий суд і очікування на ефективний розгляд справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання.

Верховний Суд у постанові ВС КЦС від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18 провадження № 61-5330 св 24, зазначає, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі та підтвердження їх відповідними доказами. Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Учасники справи зобов`язані подавати всі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Норми ЦПК України надають детальну регламентацію строків подання доказів, що об`єктивно мінімізує можливі випадки зловживання правами у сфері доказування.

Верховний Суд звернув увагу, що зазначена законодавча регламентація відповідає процедурі повного розкриття доказів (discovery). По суті зазначені норми спрямовані на зміщення акценту зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, під час якого і має відбуватися збір процесуального матеріалу і так званий обмін змагальними паперами, що забезпечує розгляд справи в розумні строки. Це свідчить про посилення ролі підготовчого провадження у структурі загального позовного провадження цивільного судочинства в Україні саме в суді першої інстанції.

Зазначене підтверджується численною, сталою і незмінною практикою Верховного Суду, яка наведена в постанові ВС КЦС від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18 провадження № 61-5330 св 24.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Цивільно процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

За приписами пункту 1 частини 1, частин 3 та 4 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема , за вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Загально правовий принцип добросовісності розглядається як фундаментальна засада цивільного судочинства (принцип), та як стандарт певної поведінки, і, серед іншого, добросовісність розглядається через такий аспект, як належне здійснення цивільних процесуальних прав та обов`язків.

Згідно із частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові КЦС ВС від 3 червня 2020 року у справі № 318/89/18, зроблено висновок, що зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Згідно із частиною 3 статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 44; 182; 183; 367; 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати зловживанням процесуальними правами подання заступником керівника Вінницької обласної прокуратури Володимира Філонова клопотання про призначення комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 16 грудня 2025 року та залишити його без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник