Справа № 456/1246/24
Провадження № 2/456/92/2025
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию в порядку загального позовного провадження справу №456/1246/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Стрийської державної нотаріальної контори, Стрийської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Стрийської державної нотаріальної контори, Стрийської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме: за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 та 1/6 частки земельної ділянки площею 622 кв.м., кадастровий номер :05:038:0017, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 . За життя батько склав заповіт яким усе своє майно заповів племіннику ОСОБА_2 . До спадкового майна входив будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 622кв.м кадастровий номер :05:038:0017. При цьому на час його смерті позивач, як його син, мав статус інваліда 3-ї групи та отримував державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю. За таких підстав вважає, що має обов`язкове право на частину спадщини будучи пенсіонером та інвалідом 3-ї групи. Реалізуючи своє право на частину спадку 23.02.2024р., позивач звернувся до державного нотаріуса м.Стрия з заявою про видачу свідоцтва на частину спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . Цього ж дня 23.02.24р. державний нотаріус м.Стрия надав відповідь, якою відмовив у видачі свідоцтва про право на 1/6 спадщини з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно та запропонував звернутись в суд з позовом. За таких підстав змушений був звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно.

Згідно положень ст. 1241 Цивільного кодексу України, право на обов`язкову частку мають: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдовг (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, якг належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Обов`язкова частка спадщині визначається незалежно до змісту заповіту у розмірі половини частки, яке належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. В даному випадку позивач маючи свою частку як особа з інвалідністю в розмірі 1/6 та будучи особою пенційного віку на час смерті свого батька ОСОБА_3 мав право на обов`язкову частку в заповідальній масі, яка переходила до відповідача за заповітом. Оскільки позивач, є спадкоємцем за законом то йому повинна належати обов`язкова частка у розмірі 1/6 спадкового майна, а саме будинок АДРЕСА_1 та 1/6 частки земельної ділянки площею 622кв.м кадастровий номер :05:038:0017 по АДРЕСА_1 на який відсутні правовстановлюючі документи. Саме з цих підстав він не може оформити належним чином свою частку у спадщині.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_4 , надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні, заявлені вимоги не заперечував.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника, та не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Стрийської міської ради в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане 19.05.2023 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Родинні відносини зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серія НОМЕР_2 , виданим 30.03.1976року.

Оскільки позивач являється особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , видане 07.12.2022 року УСЗН Стрйиської міської ради, він має обов`язкову частку в спадщині.

Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., на житловий будинок разом з належними до нього господарськими спорудами та земельною ділянкою площею 622 кв.м., кадастровий номер :05:038:0017 по АДРЕСА_1 , але нотаріус йому відмовив у видачі спадщини на вище вказане нерухоме майно, оскільки ним не подано жодного правовстановлюючого документа на вказане майно, що підтверджується повідомленням про відмову у вчиненні нотаріальної дії №191/02-14 від 23.02.2024 року.

З свідоцтва про право власності на житловий будинок серії НОМЕР_4 від 22.01.2001р., вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 .

З спадкової справи №260/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , вбачається, що 20.03.2020 року ОСОБА_5 , на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що буде мати за законом право, заповів онуку ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи, також вбачається, що ОСОБА_2 , звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., 26.05.2023 із заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 .

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вказує ч.1, ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_1 , який являється інвалідом 3 групи, який має обов`язкову частку в спадщині та внук ОСОБА_2 , який спадкує на підставі заповіту.

Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., на житловий будинок разом з належними до нього господарськими спорудами та земельною ділянкою площею 622 кв.м., кадастровий номер :05:038:0017 по АДРЕСА_1 , але нотаріус йому відмовив у видачі спадщини на вище вказане нерухоме майно, оскільки ним не подано жодного правовстановлюючого документа на вказане майно, що підтверджується повідомленням про відмову у вчиненні нотаріальної дії №191/02-14 від 23.02.2024 року.

Таким чином позивач ОСОБА_1 , позбавлений права спадкування на майно померлого батька, але якщо він має посвідчення інваліда, то він має право на обов`язкову частку майна померлого згідно ст.1241 ЦК України (а.с.14).

За приписами ч.1, ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як роз`яснено у п.19 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

У Постанові Верховного Суду від 1.08.2019 року по цивільній справі №510/350/16 вказано, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто, право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене ст.1241 ЦК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом рішення Конституційного суду України від 11.02.2014 року №1-рп/2014 встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Констатуюючи описані норми права, суд приходить до висновку, що вказаним рішенням Конституційного суду України від 11.02.2014 року №1-рп/2014 встановлено єдиний критерій визначення повнолітнього непрацездатної особи в межах диспозиції ч.1, ст.1241 ЦК України - це медичний критерій непрацездатності фізичної особи, при цьому така особа (особи) повинні набути статусу інваліда у встановленому законом порядку.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Судом встановлено, що реалізувати своє законне право на спадкування в позасудовому порядку позивач не зміг узв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірне майно, позивач вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо, їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини, що свідчать про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 та 1/6 частки земельної ділянки площею 622 кв.м., кадастровий номер :05:038:0017, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 17.11.2025.

Суддя Р. Т. Шрамко