ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Марченко С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє за довіреністю Данілов Олександр Петрович,

на ухвалу Центрального районного суду міста Дніправід 19 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

16.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра з заявою про поворот виконання судового наказу, виданого 07.03.2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/484/23.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніправід 19 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі заяви про поворот виконання судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 , про поворот виконання судового наказу від 07 березня 2023 року у справі №203/484/23, подану 16 вересня 2025 року залишено без розгляду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

31.10.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування ухвали Центрального районного суду міста Дніправід 19 вересня 2025 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що лише після отримання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12.12.2024 року, яким було відмовлено у позові через обрання неналежного способу захисту порушеного права (що є обставиною, яка вимагає спеціальних знань у сфері права), ОСОБА_1 дізнався про необхідність звернення із заявою про поворот виконання. Саме ця обставина є поважною причиною пропуску строку, оскільки виникла з об`єктивної необхідності отримати судовий акт, який роз`яснив належний спосіб захисту порушеного права.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.179-180).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Звертаючись 16.09.2025 року із заявою про поворот виконання судового наказу, виданого 07.03.2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/484/23, заявник одночасно просив поновити строк на подачу заяви. В обґрунтування поважності причин пропуску строку посилався на те, що з метою захисту своїх прав спочатку звернувся із позовом про стягнення безпідставно набутих коштів до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Проте, рішення вказаного суду від 05.12.2024 року у справі №203/2032/24 в задоволенні позову було відмовлено в зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права. Саме з моменту отримання цього рішення 12.12.2024 року він дізнався про необхідність звернення із заявою про поворот виконання.

З матеріалів справи №203/484/23 вбачається, що виданий 07.03.2023 року судовий наказ за заявою ОСОБА_1 був скасований ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2024 року.

При подачі заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 у відповідності до ч.3 ст.171 ЦПК України клопотання про поворот виконання не заявляв.

25.12.2024 року ОСОБА_1 було подано заяву про поворот виконання судового наказу, яка ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2024 року була повернута без розгляду на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України.

14.02.2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу та клопотанням про поновлення строку на його подачу.

Ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2025 року та від 17.03.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про поворот виконання судового наказу, а заяву про поворот виконання судового наказу залишено без розгляду.

16.09.2025 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра із заявою поворот виконання судового наказу, виданого 07.03.2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/484/23.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після відмови заявнику у задоволенні позову про повернення безпідставно набутих коштів рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 року у справі №203/2032/24, ОСОБА_1 двічі звертався до Центрального районного суду міста Дніпра із заявами про поворот виконання судового наказу - 25.12.2024 року та 14.02.2025 року.

Перша заява була повернута судом без розгляду, як подана без дотримання вимог ст.183 ЦПК України, а повторно подана заява залишена без розгляду, як подана з пропуском річного строку, встановленого ч.10 ст.444 ЦПК України, в поновлення якого судом було відмовлено.

З поданих 25.12.2024 року та 14.02.2025 року заяв вбачається, що в обґрунтування причин пропуску встановленого ч.10 ст.444 ЦПК України строку заявник посилався на ті ж самі обставини попереднього звернення з позовом до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, що і в заяві, поданій 16.09.2025 року.

Вказані доводи були предметом перевірки судом під час розгляду заяви від 14.02.2025 року, за наслідками розгляду якої ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2025 року та від 17.03.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про поворот виконання судового наказу, а заяву про поворот виконання судового наказу залишено без розгляду.

Вказані ухвали ОСОБА_1 не оскаржувалися та набрали законної сили.

За вказаних обставин, оскільки наведені заявником доводи щодо причин пропуску строку для подачі заяви про поворот виконання судового наказу не є поважними, з цих підстав заявнику вже відмовлялось в поновленні строку ухвалою суду, яка набрала законної сили, нових доводів та обставин щодо причин пропуску строку звернення до суду в заяві від 16.09.2025 року не наведено, в задоволенні клопотання про поновлення строку для подачі заяви слід відмовити, а відповідну заяву ОСОБА_1 від 16.09.2025 року залишити без розгляду на підставі ч.2 ст.126 ЦПК України.

З такими висновками не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановив суд першої інстанції, заявник вже двічі звертався до суду з аналогічними заявами, одна заява йому була повернута, а друга залишена без розгляду.

При зверненні до суду в третій раз, заявник вказав причини та просив поновити йому строк для подачі заяви про поворот виконання рішення.

Суд першої інстанції зазначив, що заявник вже двічі звертався до суду з подобної заявою та відмовив у задоволенні цього клопотання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції підійшов до цього питання з надмірним формалізмом.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

При таких обставинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє за довіреністю Данілов Олександр Петровичзадовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду міста Дніправід 19 вересня 2025 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 23.12.2025 року.

Судді: