ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9595286, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.01.2024 ТОВ «Макс кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 00-9595286 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Позивач зазначає, що кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Позивач стверджує, що на підставі укладених з первісним кредитором договорів факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином.

Оскільки відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 29 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ухвалу судді від 29 жовтня 2025 року про відкриття провадження не отримала, оскільки надіслана судом на її адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Водночас, 20.11.2025 відповідач подала до суду заяву про надання їй можливості ознайомитись з матеріалами справи та в цей же день ознайомилась з матеріалами справи.

Крім того, 24.11.2025 представник відповідача - Поліщук О.Г. подала до суду заяву про надання їй доступу до матеріалів справи, оскільки відповідач не отримувала позовну заяву із додатками.

Цього ж дня суд надав доступ до матеріалів справи представнику позивача.

Строк написання відзиву на позовну заяву закінчився 10.12.2025.

Водночас, 15.12.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача - адвокат Поліщук О.Г. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне.

Зазначає, що власну волю на укладення кредитного договору відповідач не виявляла, власноруч його одноразовим ідентифікатором не підписувала, зазначені у реквізитах кредитного договору та позовної заяви електронна адреса не належать і ніколи не належали відповідачу.

Також вказує, що кошти у розмірі 9150,00 грн за кредитним договором відповідач на власні цілі не використовувала. Вони надійшли на картковий рахунок НОМЕР_2, який було відкрито в АТ «ТАСКОМБАНК» у 2021 році на ім`я відповідача у шахрайський спосіб. Під час відкриття рахунку в АТ «ТАСКОМБАНК» шахраї використали особисті документи - паспорт та довідку при присвоєння ІПН відповідача. У подальшому з використанням фінансового номеру телефону НОМЕР_1 злочинці на постійній основі отримували численні кредити в макрофінансових організаціях на ім`я відповідача, які направлялись на цей картковий рахунок, у тому числі кошти за цим кредитним договором.

Картковим рахунком користувалась невідома відповідачу особа, яка здійснювала платежі переважно у м. Києві, в магазинах, закладах харчування та заправних станціях. В цей час відповідач постійно знаходилась та перебувала за місцем роботи і постійного проживання у Фастівському районі ( с. Великі Гуляки та с. Дідівщина).

Крім того, повідомляє, що з приводу зазначених фактів, відповідач подала заяву до АТ «Таскомбанк», яка прийнята 04.12.2025, з вимогою надати всі необхідні документи, які підтверджують, що карткові рахунки були відкриті нею особисто у приміщенні банку, з клопотанням про проведення службового розслідування, які саме особи банку здійснювали ідентифікацію та верифікацію відповідача під час відкриття цих рахунків та чи надавала відповідач особисто власні контактні дані та документи, які підтверджують її особу під часвідкриття цих рахунків.

Одночасно, відповідач 06 серпня 2025 року подала заяву про вчинення злочину до Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, за якою в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження за номером 000.

Додатково повідомляє, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року відмовлено ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у зв`язку, в тому числі, з відсутністю належних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно належить адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 та номер телефону НОМЕР_1 , як фінансовий номер телефону, до якого прив`язаний банківський рахунок та/або платіжна картка на яку перераховувались кредитні кошти.

Щодо особи відповідача, зазначає, що ОСОБА_1 працює в Центрі надання соціальних послуг Томашівської сільської ради (в будинку пристарілих людей) у селі Дідовщина Фастівського району Київської області і займає посаду медичної сестри, проживає постійно в селі Великі Гуляки Фастівського району Київської області. Відповідач не має знань та навичок у сфері електронної комерції та цифрових технологій, внаслідок чого стала жертвою шахраїв, вірогідно, осіб, які є членами її родини.

Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що відповідач заперечує щодо поданого розміру витрат на правову допомогу адвоката у сумі 7000,00 грн, оскільки ця сума є перевищеною і для відповідача є непосильною для їх сплати, тому відповідач вважає, що у разі прийняття рішення суду на користь позивача, вона повинна бути зменшена до 1000,00 грн.

Просить поновити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, відмовити у задоволенні позовних вимог, а у разі задоволення, зменшити витрати на професійну правничу допомогу.

16.12.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача - Поляков О.В. подав до суду відповідь на відзив, згідно з яким вважає заперечення необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Зазначає, що реєстраційний номер облікової картки платника податків та адреса реєстрації, зазначені у кредитному договорі, повністю збігаються з даними відповідача. Ці ідентифікатори є унікальними та незмінними, на відміну від номера телефону чи електронної пошти. Номер телефону та адреса електронної пошти є динамічними засобами зв`язку, які особа може змінювати на власний розсуд без будь-яких юридичних перешкод. Зміна номера телефону є поширеною практикою серед користувачів мобільного зв`язку і може відбуватися з різних причин, включаючи зміну оператора, втрату SIM- картки, або з міркувань безпеки. Факт розбіжності цих даних з поточними не може слугувати достатнім доказом непричетності відповідача до укладення кредитного договору. Таким чином, розбіжність у номерах телефону, за відсутності інших вагомих доказів, не може розглядатися як достатня підстава для висновку про не укладення кредитного договору.

РНОКПП та адреса реєстрації є сталими ідентифікаторами, зміна яких потребує спеціальної процедури та документального підтвердження. Збіг цих даних у кредитному договорі та поточних документах відповідача є вагомим доказом його участі в укладенні договору.

Крім цього, відповідач заявляє про наявність кримінального провадження щодо скоєння злочину відносно неї, не може братися до уваги судом, оскільки наявність такого провадження підтверджує лише факт звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, після отримання якої слідчий зобов`язаний порушити кримінальне провадження.

Проте, обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, у якому суд встановив би що зобов`язання відповідача переносяться на іншу людину, яка протиправним шляхом уклала від імені ОСОБА_1 кредитний договір і заволоділа таким чином коштами, не надано, про закінчення досудових розслідувань та результат не повідомлено.

З огляду на ці обставини, вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» довело суду документально порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором в повному обсязі. Надані позивачем докази є достовірними та достатніми за своїм обсягом для повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи. Проте, твердження представника відповідача нічим не обґрунтовані.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином та має бути оплачена.

Просить задовольнити позовні вимоги.

Позивачу копія ухвали судді про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи доставлена до його електронного кабінету. Від позивача будь-яких клопотань, заяв до суду не надходило. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Оскільки справа призначена судом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому для її розгляду відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться.

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке.

28.01.2024 ТОВ «Макс кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 00-9595286 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором.

Сума ліміту кредитної лінії 9150,00 грн.

Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення на споживчі потреби.

Строк дії договору 360 календарних днів. Дата остаточного повернення кредиту - 22 лютого 2025 року.

Тип процентної ставки - фіксована.

Стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування ним.

Знижена процентна ставка становить 1,73% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 915,00 грн.

Денна процентна ставка - 2,5%.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 931,66%.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення договору становить 912,30%.

Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 91426,80 грн.

Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення цього договору становить 89734,05 грн

Відповідно до умов п. 2.8 договору, сума кредиту у розмірі 9150,00 грн перераховується на рахунок позичальника на платіжну карту НОМЕР_2 .

17.12.2024 ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали Договір факторингу № 17122024-МК.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Реєстр боржників б/н до Договору факторингу № 17122024-МК від 17.12.2025», згідно з відомостями якого від ТОВ «Макс кредит» до ТОВ «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.

02.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 02/06/25-Е.

За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Реєстр боржників б/н до Договору факторингу № 02/06/25-Е від 02.06.2025», згідно з відомостями якого від ТОВ «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача.

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 48000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10065,00 грн.; заборгованість за процентами становить 37935,00 грн.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 00-9595286 від 28.01.2024», згідно з відомостями якого заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 48000,00 грн.

Також надав документ з назвою «Виписка з особового рахунка за кредитним договором №00-9595286, за період з 02.06.2025 по 01.10.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 48000,00 грн.

Також, за ухвалою суду про витребування доказів від АТ «ТАСКОМБАНК» 29.12.2025 надійшла відповідь, згідно з якою ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) видано миттєву банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , яка є не персоніфікованою міжнародною платіжною карткою. На вказану картку 28.01.2024 зараховано грошові кошти в сумі 9150,00 грн. Номер телефону НОМЕР_1 є фінансовим номером телефону ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) та знаходиться у її анкетних даних.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

Вирішуючи спір у цій справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд зазначає таке.

З матеріалів справи суд встановив, що спірні правовідносини стосуються наявності у позивача права вимоги до відповідача у справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

За твердженням позивача таке право вимоги він набув на підставі договору факторингу, укладеного з первісним кредитором.

На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви копію договору факторингу, укладених між ним та первісним кредитором, а також Витяг з реєстру боржників, який є додатком до цього договору, та інші додатки до договору.

Виходячи зі змісту вказаних доказів суд дійшов висновку про те, що позивач довів наявність у нього права вимоги до відповідача у спірних правовідносинах.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості суд зазначає таке.

За твердженням позивача відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Стягнення вказаної заборгованості є предметом спору в цій справі.

Суд враховує, що особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Саме такий договір був укладений між відповідачем та первісним кредитором.

Надані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази містять відомості про укладений між сторонами договір та погоджені сторонами умови щодо розміру кредиту; розміру, порядку нарахування та погашення процентів за користування кредитом та прострочення погашення боргових зобов`язань; інші умови, що свідчать про фіксацію волі сторін договору кредитування.

На цих документах наявний підпис відповідача.

Отже, суд доходить висновку про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді суттєві умови договору про розмір процентної ставки, порядок їх сплати.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів на підставі належних та допустимих доказів погодження сторонами договору умов про розмір та порядок отриманого кредиту, нарахування процентів за користування ним, а також умови повернення отриманих у позику грошей та плати за користування ними.

Виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин.

При цьому суд критично сприймає доводи відповідачки про те, що вона не укладала цей договір кредиту, від її імені у шахрайський спосіб договір уклала невідома їй особа, ймовірно з числа близьких їй людей.

Суд бере до уваги, що на виконання ухвали суду від АТ «ТАСКОМБАНК» 29.12.2025 надійшла відповідь, згідно з якою ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) видано миттєву банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , яка є не персоніфікованою міжнародною платіжною карткою. На вказану картку 28.01.2024 зараховано грошові кошти в сумі 9150,00 грн. Номер телефону НОМЕР_1 є фінансовим номером телефону ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) та знаходиться у її анкетних даних.

Також суд враховує, що за заявою відповідачки у серпні 2025 Фастівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєструвало кримінальне провадження за номером 000.

Проте станом на день постановлення судом рішення у цій справі відповідач не надала суду відомості про результати досудового розслідування, пред`явлення будь-якій особі обвинувачення, ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на це суд вважає, що позивач надано достатні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують укладення саме відповідачкою цього договору, оскільки банківська картка належить їй і докази зворотнього відповідачка не надала; на вказану картку зараховано суму наданого кредиту; договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором із зазначенням персональних даних відповідачки.

Крім цього, суд бере до уваги таке.

На підтвердження обставини надання відповідачу кредитних коштів та існування у нього заборгованості за кредитним договором позивач подав до позовної заяви виписку по особовому рахунку про рух коштів за кредитним договором та розрахунок заборгованості.

Вказаний розрахунок перевірений судом. Проценти нараховані в межах строку кредитування та відповідно до умов договору.

При цьому суд враховує, що відповідач, не спростувала належними, достатніми та допустимими доказами факт отримання кредитних коштів, а також не подала доказів, які підтверджують повернення суми кредиту та/або спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.

З огляду на це суд вважає доведеними ці обставини.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт укладення означеного кредитного договору і його невиконання боржником підтверджений належним чином.

Враховуючи викладене та встановивши порушення відповідачем умов кредитного договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), яка відповідно до умов договору становить 9150 грн.

При цьому суд вважає безпідставною вимогу позову про стягнення тіла кредиту у розмірі 10065,00 грн, оскільки така вимога не грунтується на умовах укладеного між сторонами договору кредиту.

Щодо розміру заборгованості за процентами суд зазначає таке.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року та від 31 жовтня 2018 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредиту (строк дії договору) на 360 днів.

Крім цього, суд бере до уваги таке.

22.11.2023 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, починаючи з 24.12.2023 денна процентна ставка не може перевищувати 2,5%, з 22.04.2024 ? 1,5%, з 20.08.2024 ? 1%.

Керуючись вимогами цього Закону суд, здійснивши власний розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом у спірних правовідносинах зазначає про наступне.

З матеріалів справи суд встановив, що договір укладено та відповідач отримав кредитні кошти 28.01.2024 року.

Отже, денна процентна ставка у цей період не може перевищувати 2,5 %.

За умовами укладеного між сторонами договору кредиту денна процентна ставка була погоджена та встановлена на рівні 2,47% на день, що відповідає правовому регулюванню, яке діяло на час укладення цього договору.

Також суд встановив, що за умовами укладеного між сторонами договору перші 25 днів застосовується знижена процентна ставка 1,73% за день.

Отже, станом на 21.02.2024 (25 днів) сума нарахувань за процентами становить 3957,50 грн.

З наданого позивачем до позовної заяви детального розрахунку заборгованості суд встановив, що 21.02.2024 зараховано оплату 115,80 грн з назвою операції «погашення кредиту», 22.02.2024 зараховано 3841,70 грн з назвою операції «погашення кредиту», 23.02.2024 зараховано 10065,00 грн з назвою операції «повернення в графік».

З огляду на це суд дійшов висновку про те, що станом на 23.02.2024 відповідач погасила заборгованість за цим договором, залишок тіла кредиту та нарахованих процентів на цю дату становить 0,00 грн, також відповідач погасила комісію у розмірі 915,00 грн (9150,00 грн тіло кредиту + 3957,50 грн нараховані проценти - 115,80 грн - 3841,70 грн - 10065,00 грн).

З огляду на це суд вважає безпідставними доводи позовної заяви про наявність у відповідачки заборгованості за цим договором кредиту, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства ? суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.

Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, а на відповідача - обов`язок їх спростування у разі незгоди з ними.

З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення цієї справи розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9595286 від 28.01.2024.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 29.12.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1