Справа № 541/3318/25
Номер провадження 2/541/1642/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвокат Ковердяєва Л.В.,

представника третьої особи Дорогань М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач починаючи з 2017 проживав року однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась спільна дочка, ОСОБА_3 . 23 вересня 2024 року позивач був мобілізований до прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » місце розташування якого Закарпатська область Ужгородського району. Дочка, ОСОБА_3 , залишилась із ОСОБА_2 та рідним братом ОСОБА_4 у м. Миргороді Полтавської області. З моменту несення військової служби і по теперішній час позивач має постійний контакт із дочкою, ОСОБА_3 , шляхом мобільного зв`язку. Натомість, ОСОБА_2 на його телефонні дзвінки не відповідала. Приїхати додому із служби та перевірити, що відбувається із його дочкою позивач не мав можливості оскільки рапорти на відпустку йому не підписували. Після майже року прикордонної служби позивачу надали можливість взяти відпустку, якою позивач відразу скористувався та приїхав до м. Миргород перевірити як його дитина. Повернувшись додому позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 написала заяву до Служби у справах дітей, де зазначила, що знаходиться у складних життєвих обставинах та попросила взяти дітей на облік. Отримавши таку інформацію позивач звернувся до відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області де йому стало відомо, що наказом Відділу «Служба у справах дітей» від 25 листопада 2024 р. № 122/24 його дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 взято на облік, як дитину яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з проживанням у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. 25 березня 2025 року рішенням Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 201 «Про влаштування малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 » вирішено з 27 березня 2025 р. малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 влаштувати на тимчасовий догляд та виховання до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 3 місяці. Рішенням Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 27.06.2025 р. № 418 термін перебування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , продовжено перебування у сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 3 місяці. Адвокатом Ковердяєвою Л.В. в інтересах позивача було зроблено адвокатський запит до відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області. Листом від 12 серпня 2025 року № 497/01 - 14 Відділ «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради надало відповідь на адвокатський запит в якій було зазначено, що: «... ОСОБА_3 з 25.11.2024 р. перебуває на обліку відділу «Служба у справах дітей» як дитина у складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Вона має рідного брата, ОСОБА_4 . Мати, ОСОБА_2 , не забезпечує належних умов для виховання, розвитку, здоров`я та харчування дітей. Батько ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі в ЗСУ та не може брати участь у вихованні.

На підставі заяви ОСОБА_2 та з метою надання їй часу для подолання складних життєвих обставин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тимчасово влаштовано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 26.03.2025 р. № 201, рішенням від 27.06.2025 р. № 418 термін перебування дітей у патронатній сім`ї продовжено ще на три місяці.

За період із березня 2025 р. ОСОБА_2 відвідала дітей в сім`ї патронатного вихователя лише один раз. Жінка часто змінює адреси проживання, не має стабільного доходу та не створила належних умов для повернення їй дітей. Житло за адресою: АДРЕСА_2 , де раніше проживала ОСОБА_9 з дітьми, не відповідає санітарно - гігієнічним нормам і потребам дітей. Станом на 12.08.2025 р. ОСОБА_2 не вжила ніяких заходів для зміни ситуації в її родині.

Відділ «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради провів обстеження умов проживання ОСОБА_1 , батька ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_3 . Обстеження, проведене 12.08.2025, показало, що житло перебуває в задовільному стані та відповідає санітарно- гігієнічним нормам. Для дитини облаштовано окрему кімнату з необхідними меблями: диван, шафа, письмовий стіл. Прибудинкова територія забезпечує достатньо простору для ігор і відпочинку дитини.».

Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно міста перебування дитини, але не виявила бажання щодо зміни способу життя, офіційного працевлаштування, отже вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладених на неї законом. Законом України «Про охорону дитинства» ст. 11 зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Все вищезазначене на думку позивача свідчить лише про одне: Відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні докази про те, що дійсно відповідач не займається піклуванням своєї дитини, не забезпечує її матеріально, ухиляється від своїх батьківських обов`язків та з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Враховуючи зазначене, позивач просив позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвалою суду від 29 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

04 вересня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків з доказами усунення недоліків зазначеними в ухвалі суду від 29 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник позивача просила позов задовольнити в повному обсязі, позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечень проти позову не надала.

Представник третьої особи ОСОБА_10 не заперечував проти задоволення позову, оскільки сім`я ОСОБА_2 перебувала в полі зору відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради з 2022 року у зв`язку з виявленням поодиноких випадків неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. Однак, за результатами планової перевірки, проведеної у листопаді 2024 року, було встановлено кардинальне погіршення становища в родині. Внаслідок цього, малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , були взяті на облік відділу як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. У березні 2025 року, через гостру відсутність належних житлово-побутових умов, брак коштів на проведення ремонту житла, а також на забезпечення малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продуктами харчування та одягом, матір`ю ОСОБА_2 було подано заяву про тимчасове влаштування дітей. В зв`язку з чим, дітей було тимчасово влаштовано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 . При цьому, матір офіційно запевнила, що протягом найближчих кількох місяців повністю виправить ситуацію в родині, зокрема: працевлаштується, здійснить ремонт у будинку та створить усі необхідні умови для повноцінного проживання та розвитку дітей. За час тимчасового перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя, ОСОБА_2 відвідала їх лише один раз. Жінка регулярно змінює місця проживання, не має стабільного офіційного доходу і, попри наданий їй час, не створила належних умов для повернення дітей у сім`ю. Більше того, житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , де раніше проживала мати з дітьми, є непридатним для проживання та не відповідає санітарно-гігієнічним нормам. У будинку відсутнє опалення, кімнати перебувають у захаращеному та антисанітарному стані.На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради інтерес ОСОБА_2 під час засідання комісії не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, мотивуючи це відсутністю у неї спроможності утримувати та забезпечувати дітей протягом найближчих кількох років.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_9 в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань да суду не надходило.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи відсутність заперечень позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 05 серпня 2025 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 10).

В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2024 р. ОСОБА_1 мобілізований до прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » місце розташування якого Закарпатська область Ужгородського району. Дочка позивача, ОСОБА_3 залишилась із ОСОБА_2 та рідним братом ОСОБА_4 у м. Миргороді Полтавської області.

Відповідно до наказу Відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області від 25 листопада 2024 р. № 122/24 дочку позивач і відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , взято на облік, як дитину яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з проживанням у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (а.с. 11).

25 березня 2025 року рішенням Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 201 «Про влаштування малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 » з 27 березня 2025 р. малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , влаштовано на тимчасовий догляд та виховання до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 3 місяці (а.с. 12).

Рішенням Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 27 червня 2025 року № 418, продовжено з 27 червня 2025 року термін перебування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 3 місяці (а.с. 13).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 126 серпня 2025 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 проживає в приватному будинку за вказаною адресою разом з матір`ю та сестрою. Оселя чиста, світла, простора, всі кімнати об лаштовані необхідними меблями. Є окрема кімната об лаштована під дитячу з диваном, шафою та письмовим столом. На подвір`ї біля будинку є багато вільного місця для розваг, ігор та відпочинку. Рідні ОСОБА_1 позитивно відносяться до проживання в їхньому будинку малолітньої дитини (а.с. 15).

За змістом ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі, коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав від 5 жовтня 2025 року № 3584/01-35 зазначено, що сім`я ОСОБА_2 перебувала в полі зору відділу «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради з 2022 року у зв`язку з виявленням поодиноких випадків неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. Однак, за результатами планової перевірки, проведеної у листопаді 2024 року, було встановлено кардинальне погіршення становища в родині. Внаслідок цього, малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , були взяті на облік відділу як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Батько ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , є військовослужбовцем ЗСУ та проходить службу в іншій області. Батько ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , проживає окремо з іншою сім`єю на території іншої територіальної громади.

У березні 2025 року, через гостру відсутність належних житлово-побутових умов, брак коштів на проведення ремонту житла, а також на забезпечення малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продуктами харчування та одягом, матір`ю ОСОБА_2 було подано заяву про тимчасове влаштування дітей. На підставі цієї заяви, згідно з рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 26.03.2025 року №201, дітей було тимчасово влаштовано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 . При цьому, матір офіційно запевнила, що протягом найближчих кількох місяців повністю виправить ситуацію в родині, зокрема: працевлаштується, здійснить ремонт у будинку та створить усі необхідні умови для повноцінного проживання та розвитку дітей.

Згодом, на підставі заяви батька, ОСОБА_13 , та враховуючи факт наявності у нього належних умов для проживання сина і виявлене бажання здійснювати його виховання, рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 29.08.2025 року №509 малолітнього ОСОБА_12 було виведено зі сім`ї патронатного вихователя та передано батьку для подальшого виховання.

За час тимчасового перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя, матір, ОСОБА_2 , відвідала їх лише один раз. Жінка регулярно змінює місця проживання, не має стабільного офіційного доходу і, попри наданий їй час, не створила належних умов для повернення дітей у сім`ю. Більше того, житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , де раніше проживала мати з дітьми, є непридатним для проживання та не відповідає санітарно-гігієнічним нормам. У будинку відсутнє опалення, кімнати перебувають захаращеному та антисанітарному стані.

ОСОБА_1 з 23.09.2024 року мобілізований до лав Державної прикордонної служби України. До моменту мобілізації він брав активну участь у житті доньки регулярно відвідував її, надавав матеріальну допомогу, а дитина певний час проживала разом з ним. Батько має позитивні характеристики від сусідів, односельців та командування військової частини, де проходить службу.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради інтереси ОСОБА_1 представляла адвокат Ковердяєва Л.В., яка повністю підтримала позовні вимоги позивача.

При цьому, ОСОБА_2 під час засідання комісії не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, мотивуючи це відсутністю у неї спроможності утримувати та забезпечувати дітей протягом найближчих кількох років.

З огляду на тривале невиконання матір`ю батьківських обов`язків та відсутність реального бажання чи можливості змінити ситуацію, членами комісії було одноголосно прийняте рішення про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 164, Сімейного Кодексу України та враховуючи пункти 15, 16, 18 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а також наявність переконливих доказів невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків, її позицію щодо даного питання, виконавчий комітет Миргородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 46).

Доказів на спростування наведених фактів відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17.

Судова практика у цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування.

Суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_3 , участі в її вихованні не приймає, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, дитина не отримує від матері жодної допомоги для морального та фізичного розвитку, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом. Відповідачем не вживалося жодних дій, щоб забрати дитину жити до себе.

Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідача брати участь у вихованні та розвитку дитини, відповідач не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 19, 150, 164 СК України, ст.ст. 13, 259, 263, 265, 280, 281, 282, 284, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 .

Треті особи: Відділ «Служба у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області, , адреса місцезнаходження: вул. Сорочинська, 14-а, каб. 204, м. Миргород, Полтавська обл., 37600;

ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса знаходження: АДРЕСА_6 .

Суддя: О. А. Морозовська