Справа № 473/5485/25
РІШЕННЯ

іменем України

"24" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Ротар М.М.

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час

встановив

У жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лукіянчин І.П., звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за минулий час з 01.09.2022 року по 30.04.2023 рік в розмірі 17963 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що починаючи з 2022 року вона вимагала від відповідача сплачувати кошти на утримання їх спільної дитини, однак відповідач усіляко уникав цього, допомогу на утримання дитини не надавав. Тому з 31.08.2022 року вона почала звертатися до судів з приводу стягнення з відповідача аліментів, однак постійно отримувала відмови судів у видачі судового наказу. Заочним рішенням Суворівського районного суду м. Одеса від 25.07.2023 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі частини заробітку відповідача. 22.09.2023 року відкрито виконавче провадження та стягуються аліменти з відповідача.

Однак оскільки відповідач ігнорував її вимоги та не сплачував аліменти, то позивач вважає, що наявні підстави для стягнення аліментів за минулий час за період з 01.09.2022 року (починаючи від дня наступного після звернення до суду перший раз) по 30.04.2023 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивачка ніколи не зверталася до нього з вимогою про сплату аліментів, в матеріалах справи відсутні докази того, що він ухилявся від сплати аліментів, в той же час він систематично матеріальної допомогає дитині, перераховуючи кошти на її утримання.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надавши заяву, у якій просять здійснити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до позиції, що викладена у відзиві заперечує проти позову.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , видане 14 лютого 2020 року Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеса від 25 липня 2023 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі частки з усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду тобто з 04 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення суду 13 вересня 2023 року був виданий виконавчий лист №473/2124/23 від 25 липня 2023 року.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Частиною 1ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Тлумачення ч. 2 ст.191 СК України свідчить, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час позивач має довести такі обставини: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом періоду, за який позивач просить стягнути аліменти; 2) неможливість одержання аліментів у зв`язку з ухиленням відповідача у цей період від їх сплати.

Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів, необхідних для утримання дитини.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів за вказаний період, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Постановою КЦС ВС від 18.05.2020 (справа №215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

З позовом про стягнення аліментів з відповідача позивачка звернулася до суду у травні 2023 року. Належних та достатніх доказів того, що вона раніше вживала заходів щодо одержання від відповідача аліментів на утримання дитини, суду не надано.

Як передбачено ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся від надання допомоги на утримання дітей, вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час, а саме за період з 01.09.2022 року по 30.04.2023 рік не підлягають задоволенню, як недоведені.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.7, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 288-289, ЦПК України, суд,

ухвалив

відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час та витрат на професійну правничу допомогу .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2025 року.

Суддя М.М. Ротар