У Х В А Л А

Іменем України

30 грудня 2025 року Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства «Сенс Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , через представника - адвоката Фєтісова Євгена Павловича, звернулася до суду з позовною заявою до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства «Сенс Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в якій просить зняти арешт із всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Клименка Олексія Олександровича відділу державної виконавчої служби Деснянського управління юстиції від 16.05.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

У цій справі встановлено, що звертаючись з позовом до суду, позивач просить зняти арешт з майна, який було накладено в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 751/1048/14 від 18.03.2014, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості у розмірі 146402,04 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постанови Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20, постанови Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20, від 07 червня 2023 року у справі № 200/12288/19).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, а саме боржником, тому після ухвалення рішення по суті спору судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно за правилами розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень, у формі звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства «Сенс Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про зняття арешту з майна.

Суд зауважує, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31.01.2024 у справі № 754/1346/24 у відкритті провадження у справі № 754/1346/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства «Сенс Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про зняття арешту з майна відмовлено. Роз`яснено ОСОБА_1 право на оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

ОСОБА_1 звернулася зі скаргою Деснянського районного суду міста Києва. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.04.2024 у справі № 754/2799/24 скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.08.2024 у справі №754/2799/24 ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22.04.2024 скасовано, а справу направлено за встановленою законом підсудністю до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.10.2024 у справі № 754/2799/24 скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.08.2025 у справі № 754/2799/24 ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.10.2024 скасовано та в задоволенні скарги позивача ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві щодо не зняття арешту з майна боржника було відмовлено.

ОСОБА_1 має право на касаційне оскарження цієї постанови.

Наявність вказаної постанови апеляційного суду про розгляд скарги по суті (з відмовою у задоволенні скарги) не надає права позивачці звертатися до суду з тим самим питанням у позовному провадженні, тоді, коли законом чітко передбачено подання скарги.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, 260, 261, 353, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И ЛА:

У відкритті провадження у справі № 754/19542/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства «Сенс Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про зняття арешту з майна відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.12.2025.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК