Провадження 2-к/185/3/25
У Х В А Л А

30 грудня 2025 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С.О., вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_1 ппро визнання рішення іноземного суду на території Україні,

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2025 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про визнання на території України рішення Районного суду Варшава-Прага у м. Варшава (Республіка Польща) від 28 листопада 2024 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 справа передана на розгляд головуючому судді Бабію С.О.

Під час вивчення матеріалів вказаного клопотання, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 471 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» №12 від 24 грудня 1999 року, не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, шо мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

У порушення вимог вищезазначеного законодавства в клопотанні заявником взагалі не зазначено ОСОБА_3 як заінтересовану особу, не зазначено її місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місцезнаходження її майна в Україні, як і доказів на підтвердження вказаної інформації не додано. Так само, клопотання не містить обґрунтування підстав для звернення безпосередньо до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, а суд, виходячи зі змісту клопотання і доданих до нього документів, не може встановити дотримання заявником територіальної юрисдикції, визначеної законом, оскільки в поданому клопотанні відсутнє посилання на відповідні докази щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) або місцезнаходження заінтересованої особи Сильвії Веглевської або місцезнаходження її майна саме на території Павлоградського району Дніпропетровської області. Крім того, зміст поданого клопотання не містить вказівки як на заінтересовану особу на відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, де зареєстровано шлюб.

Відповідно до ч.4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Таким чином, оскільки клопотання та додані до нього документи не оформлено відповідно до вимог, передбачених главою 2 Розділу IX ЦПК України, суддя вважає за необхідне клопотання залишити без розгляду та повернути його заявнику на підставі ч.4 ст. 466 ЦПК України.

Звернути увагу заявника на необхідність вірного зазначення назви іноземного суду, яким постановлено рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання (наявні відмінності у заяві та перекладі судового рішення, копію якого долучено до заяви).

Роз`яснити завнику, що згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 466, 471, 472 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя С.О. Бабій