Справа № 336/1655/25
Пр. 2-о/336/166/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Безкровної Є.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку окремого провадження, цивільну справу №336/1655/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, що має юридичне значення, -

за відсутності сторін та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

Представниця заявниці адвокат Молоткова В.В. через систему «Електронний суд» звернулася до суду із вказаною заявою, уточненою в частині суб?єктного складу 08.07.2025, відповідно до якої просить встановити факт, що заявниця та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом заяви ОСОБА_1 проживала однією сім?єю без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травня 2022 року до дня його смерті. З ОСОБА_2 заявниця була знайома майже все життя, позаяк вони народилися та виросли в одному селі. Проживав ОСОБА_2 в м. Запоріжжі, адже працював в ТОВ «Метінвест». Коли він приїзжав у село Преображенка, Пологівського району, Запорізької області, вони обов`язково зустрічалися, проводили разом час. На початку травня 2022 року заявниця з сином переїхали в м. Запоріжжя і почала підтримувати більш тісні та романтичні відносини з ОСОБА_2 . Через місяць почали проживати разом, планували весілля. Син заявниці залишився проживати разом з бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а вони з чоловіком почали проживати на зйомній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, заявниця з чоловіком проживали за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний побут і бюджет, права і обов?язки, притаманні подружжю. На вихідні вони із ОСОБА_2 їздили разом в с. Преображенку Пологівського району Запорізької області, відпочивали сім`єю та разом з друзями, що зафіксовано на спільних фотознімках. Чоловік мав добрі стосунки з сином заявниці, проводив з ним час, водив на екскурсії до музеїв. Заявниця отримувала на свій рахунок грошове забезпечення від чоловіка.

Відповідно до тверджень сторони заявника 11 лютого 2023 року ОСОБА_2 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_5 до Збройних Сил України для захисту Батьківщини. 02 квітня 2024 року брат чоловіка ОСОБА_4 , на адресу проживання заявниці отримав Сповіщення №353, про те, що водій 2 відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призваний на військову службу 11.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_5 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконувавши військовий обов`язок, пов`язаний з відбиттям повномасштабної збройної агресії російської федерації, загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазнавши травмування, несумісного з життям, в районі населеного пункту Глибоке Харківської області. В січні 2025 року, задля отримання одноразової грошової допомоги члену сімєї загиблого військовослужбовця, заявниця звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_8 , де від спеціаліста в усному порядку отримала консультацію щодо необхідності встановлення в судовому порядку факту проживання із загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, через те, що їх шлюб не був зареєстрований у встановленому законом порядку та позивачка не надала документи, що підтверджують родинні відносини між нею та загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 .

Враховуючи неможливість за відсутності встановлення даного факту реалізовати майнові права заявниці, представниця ОСОБА_1 просить задовольнити заяву.

Ухвалою суду від 26.02.2025 постановлено прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, визначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 29.04.2025 постановлено клопотання про витребування доказів задовольнити, в порядку витребування доказів зобов`язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до суду у разі наявності копії актових записів про державну реєстрацію шлюбу, державну реєстрацію розірвання шлюбу, в якому/яких в графі "чоловік" зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області. Судове засідання у справі відкладено для витребування доказів.

03.07.2025 до суду на виконання вищевказаної ухвали надійшла відповідь відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

08.07.2025 за допомогою системи «Електронний суд» до суду від представниці заявниці адвоката Молоткової В.В. надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення з уточненим суб`єктним складом учасників справи, а саме в якості заінтересованої особи вказано Міністерство оборони України ().

Ухвалою суду від 22.09.2025 постановлено прийняти до розгляду уточнену заяву, подану в порядку окремого провадження, залучено до участі у справі як заінтересовану особу Міністерство оборони України, , адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітряних сил України, буд. 6, відкладено судове засідання.

Згідно з заявою представниці заявниці адвокатки Молоткової В.В., скерованої за допомогою системи Електронни суд, вх.№ від 22.09.2025, вона просить здійснювати розгляд за відсутності сторони заявница, на вимогах заяви наполягає, просить задовольнити заяву.

Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено, заяв та клопотань, письмових пояснень заінтересованими особами до справи не подано.

Підстав для відкладення судового засідання та/або його перенесення, оголошення перерви судом не встановлено, із врахуванням приписів ст.223, 240 ЦПК України. Неявка заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, здійснивши допит заявниці як свідка та інших свідків, суд встановив фактичні обставини справи та дійшов висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України).

За нормою ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована по АДРЕСА_3 , крім того, зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи з 17.05.2022 у АДРЕСА_4 (довідка від 17.05.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи).

За даними нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., за р.№709 від 27.06.2025, заявниця стверджує, що у зареєстрованому шлюбі ніколи не перебувала, як в Україні, так і поза її межами. Наслідки відповідної заяви нотаріусом роз?яснені.

Згідно з даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.07.1975, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . За даними засвідченої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.12.2010, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 . Згідноиз відомостями засвідченої копії свідоцтва про смерть серії і- НОМЕР_4 від 22.05.2003, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 . Відповідно до даних, отриманих на виконання ухвали суду від відділу державної актів цивільного стану у Запорізькій області від 20.06.2025 за підписом начальника відділу Т.Мехтієвої, шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірваний, актовий запис №02 складений 21.01.1997, досліджений судом.

Згідно зі сповіщенням сім?ї №353, надісланим ОСОБА_4 (брату Шуліки В.М.) від ІНФОРМАЦІЯ_12 від 02.04.2024 №29/1901, водій 2 відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_2 , призваний на військову службу 11.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_5 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконувавши військовий обов?язок, пов?язаний з відбиттям повномасштабної збройної агресії російської федерації, загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазнавши травмування несумісного з життям, в районі н.п. Глибоке Харківської області. Сповіщення засвідчено підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 .

За даними засвідченої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) від 05.04.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у сел. Глибоке Харківського району Харківської області. За життя, як видно з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 був зареєстрований по АДРЕСА_5 .

Виписка по рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2022 по 24.09.2024 свідчить на користь підтвердження грошових переказів з рахунка ОСОБА_2 в період з 18.03.2023 по 08.01.2024.

Під час допиту заявниця підтвердила, що вони із ОСОБА_2 знайомі з підліткового віку, він старший заявниці на 6 років. Із ОСОБА_2 заявниця спільно проживала в період з травня 2022 року по січень 2023 року по вул. Гончара у м.Запоріжжі, а також із її сином від першого шлюбу. ОСОБА_2 перебував в лавах ЗСУ з лютого 2023 року. Так, він приблизно протягом трьох місяців навчався, після чого перебував у Миколаївській, Херсонській областях, в м.Кременчузі отримав поранення, після чого проходив лікування протягом 3 місяців, після чого протягом одного місяця перебував у відпустці (жовтень 2023 року), та протягом 10-14 днів у грудні 2023 року, які проводив вдома. Загибель ОСОБА_2 сталась у Харківській області. На долучених фотокартках дійсно відображені певні моменти спільного життя її з ОСОБА_2 , який дуже добре ставився до її сина, всіляко турбувався про них, їх спільну родину, намагався проводити якомога більше часу разом. Між нею та ОСОБА_2 склались родинні відносини. ОСОБА_2 пропонував заявниці одружитись, проте вони вирішили офіційно оформити стосунки після завершення війни. Спільних дітей не мали. ОСОБА_2 має сина, повних даних якого заявниця не знає, він обізнаний із смертю батька, проте є громадянином РФ, права на виплати після загибелі батька не має.

Свідок ОСОБА_4 , допитаний судом, показав, що є братом ОСОБА_2 . ОСОБА_1 знає давно, вони із ОСОБА_2 з одного села. У братів були добрі родинні відносини, проте разом вони не жили. Колись давно ОСОБА_2 був одружений. Наскільки свідку відомо, його брат планував відпустку перед загибеллю, коли вони із ОСОБА_1 планували одружитись. При цьому, вони із ОСОБА_9 часто приїжджали до свідка в гості з травня 2022 року по 01.04.2024. Свідку відомо, що син ОСОБА_9 проживав разом із ними.

Свідок ОСОБА_3 показала суду, що заявниця є її донькою. Вони із ОСОБА_2 хотіли одружитись, знайомі з 5-6 років, тобто, задовго до війни. До початку повномасштабного вторгнення свідок до себе забирала онука, оскільки жила окремо. ОСОБА_1 із ОСОБА_2 разом переїхали жити до Заводського району м.Запоріжжя. Протягом одного місяця на початку війни її донька із сином мешкала у Львові, після чого повернулась в м. Запоріжжя, де заявниця із матір?ю орендували квартиру по АДРЕСА_1 , поки у ОСОБА_9 не почались стосунки із ОСОБА_2 . ОСОБА_2 дуже тісно спілкувався із сином ОСОБА_1 , дбав про нього, спільно проводив відпустки, придбав йому коштовний самокат. Приблизно з червня 2022 року її донька мешкала із ОСОБА_2 однією сім?єю. При цьому, у 2024 році змінили квартиру, мешкали по АДРЕСА_6 , в районі зупинки Сталеварів у м.Запоріжжя. ОСОБА_2 допомагав робити ремонт. Крім того, у жовтні-листопаді, а також перед Новим роком у 2023 році він був у відпустці вдома, новорічні свята проводили всі разом. Чоловік ОСОБА_3 віддав ОСОБА_2 для військових потреб автівку, на ній він востаннє залишав м. Запоріжжя. Свідку відомо, що ОСОБА_1 мала намір зіграти весілля лише після завершення війни, але пропозицію ОСОБА_2 їй робив, навіть, в присутності матері. ЇЇ донька із ОСОБА_2 також мали спільний бюджет.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що знайомий із заявницею, із ОСОБА_2 працювали разом з 2008 року. Вже у травні 2022 року ОСОБА_2 приїзжав разом із ОСОБА_9 , представив як цивільну дружину, в той день у них був спільний пікнік. Крім того, разом із ОСОБА_9 була дитина. Її сину він часто купував подарунки. Так, свідку відомо про спільне проживання із вказаного часу ОСОБА_2 із ОСОБА_1 . ОСОБА_2 повідомляв свідку, що він планує йти у відпустку та під час неї одружитись із ОСОБА_9 . Це було 25.03.2024. Заявниця із ОСОБА_2 справляли враження подружжя, мали спільний побут, навіть він робив оголошення у соціальні мережі «Фейсбук» щодо пошуку квартири, мав намір її придбати для спільного життя із ОСОБА_9 . Син ОСОБА_9 сприймав ОСОБА_2 як батька, не відходив від нього.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що заявниця є її племінницею, а ОСОБА_2 її співмешканцем. З ОСОБА_12 свідок знайома давно. Він мешкав разом із ОСОБА_9 з 2022 року, приблизно з травня. Так, ОСОБА_9 була в гостях у свідка у вказаний час, вперше він також прийшов до неї. В цей же період вони вже почали жити разом. Свідок із ОСОБА_9 та ОСОБА_12 часто зустрічались на свята, відвідували один-одного в гостях. Свідку відомо, що вони жили разом як чоловік та дружина, крім того, син ОСОБА_9 також мешкав із ними. Вони мали спільний бюджет, здійснювали спільні придбання. ОСОБА_9 завжди готувалась до приїзду ОСОБА_2 , зустрічала його. Вони мріяли про власне житло та планували одружитись після завершення війни. ОСОБА_2 казав, що завжди кохав ОСОБА_9 . Він був дуже добрим, зокрема, до дитини. Син ОСОБА_9 дуже важко пережив його загибель, адже він за час спільного проживання дбав про нього.

Частково задовольняючи заяву, суд виходить з таких норм чинного цивільного та сімейного законодавства.

Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ч.9,10 ст.7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За приписами ч.1,2 ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення.

Відповідно до ч.2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До особистих немайнових прав відноситься, зокрема, право на вільний вибір місця проживання (ст.270 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.310 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до 1,6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Крім того, згідно з ч.2 ст.21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Ч.5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Ч.1 ст.46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Суд наголошує, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, враховуючи доводи сторони заявника, висловлені власне у заяві, з приводу того, що факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 мав місце в період з червня 2022 року по 01.04.2024 (по час настання загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 ), вважає їх обґрунтованими та в достатньому обсязі доведеними за результатами розгляду справи, такими, що відповідають дійсності та за відсутності спору про право у даній справі, про наявність якого ані брат ОСОБА_2 , допитаний як свідок, ані заінтересовані особи не заявили.

Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду №490/4949/17 від 12.12.2019 року).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16 показання свідків та спільні фотографії, не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання.

Верховний Суд також вказав, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем протягом 2012 - 2014 років коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15).

Разом з цим, суд в даній справі встановив, що заявниця та ОСОБА_2 знайомі протягом тривалого часу, спілкувались та підтримували дружні стосунки, з травня 2022 року почали спільно проводити час, що призвело до того, що з початку червня 2022 року по 01.04.2024 вони розпочали ведення спільного господарства. Так, вони орендували квартиру у м.Запоріжжі, мали спільний бюджет та витрати. З показів свідків, які є логічними, взаємовідповідними, переконливими й послідовними, доведено, що син заявниці також мешкав разом із нею та ОСОБА_2 , із яким у нього склались теплі родинні відносини.

Суд наголошує, що факт перебування ОСОБА_2 з лютого 2023 року на військовій службі, під час воєнного стану, який не потребує додаткового встановлення судом, позаяк не є предметом розгляду, належним чином підтверджений, мав свій безпосередній вплив на характер відносин вказаних осіб, адже особливості виконання військових обов?язків та перебування під час їх виконання ОСОБА_2 на території інших областей України не дозволяє заявниці надати інші докази щоденного проживання та спільного побуту. Разом з цим, як наявність спільного бюджету, так і інших рис, притаманних подружжю, теплих стосунків, що мали характер родинних, не викликають у суду розумних сумнівів із врахуванням показів як заявниці, так і свідків. Заявниця вказала на фотокартки, долучені до заяви, пояснивши, коли і за яких обставин здійснені фотознімки. Свідки підтвердили намір вказаних осіб офіційно зареєструвати шлюб, зокрема, матір заявниці, а також рідний брат ОСОБА_2 , вказавши на дату, безпосередньо перед загибеллю військовослужбовця, коли він дізнався про відповідний намір ОСОБА_2 .

За нормою ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з положеннями ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінивши наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявниці підлягають частковому задоволенню, враховуючи наведені висновки суду, у спосіб встановлення факту проживання заявниці та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати за загальним правилом не відшкодовуються.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 49, 76-82, 89, 95, 223, 240, 247, 258-259, 263-265, 272-273, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, що має юридичне значення, подану в порядку окремого провадження,- задовольнити частково.

Встановлення факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні заяви в частині встановлення відповідного факту в період травня 2022 року відмовити.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_7 .

Міністерство оборони України, , адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітряних сил України, буд. 6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 22.12.2025.

Суддя Л. А. Вайнраух