Справа № 545/5051/25
Провадження № 2/545/3000/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 6921 грн.

В обґрунтування зазначив, що 16.02.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/243270. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач своєчасно не повернув грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 6921 грн., яку й просить стягнути з відповідача.

Також, згідно з умовами договору факторингу ТОВ «Гоуфінгоу» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп», а останнє до «ФК Дебт Коллекшн», а відтак позивачем набуто право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором до ОСОБА_1 , яку і просить стягнути. Крім того, позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10500 грн.

Ухвалою суду від 11.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.38).

Представник відповідача подала відзив, в якому позовні вимоги просила задовольнити частково, а саме в сумі 3110 грн. та зменшити розмір на правничу допомогу. В обґрунтування зазначила, що проценти за користування кредитом позикодавець має право нараховувати лише впродовж дії кредитного договору, тобто до 16.03.2020. Сума відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача в період кредитування становить 1100 грн. Як зазначено у п.2.1 Договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється відповідно до графіку розрахунків, які є невід`ємною частиною договору та згідно його умов сплати підлягає сума 3110 грн. (тіло кредита і відсотки за 30 днів користування). Нарахування відсотків у більшому розмірі, як і нарахування відсотків поза межами строку кредитування договором не передбачено. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то вони можуть бути співмірними щодо проведеної роботи, оскільки для підготовки позову за наявності сталої та передбачуваної практики Верховного суду в даній справі слід було лише вірно розкласти відповідні документи, зазначити відповідача та долучити документи для підтвердження розрахунку заборгованості, тобто виконати роботу професійного правника. У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що сума витрат на правничу допомогу є завищеною та такою, що не відповідає засадам розумності та справедливості, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення цієї справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціну позову та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, та з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, тому вважаємо, що заявлена сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що відповідно п.2.3 Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно з умовами Кредитного договору стандартна процентна ставка встановлена у розмірі 1,85 % від суми основного боргу. Враховуючи, що розмір наданого кредиту становить 2 000,00 грн, розмір щоденних процентів за користування кредитом складає: 2 000,00 грн х 1,85 % : 100 % = 37,00 грн на день. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Кредитним договором заборгованість була нарахована за 133 календарних днів, що включають: 30 днів строку користування кредитом, передбаченого п. 1.2 Договору та 103 днів пролонгації, визначених п. 2.3 Договору. Таким чином, загальна заборгованість за кредитним договором становить: 2 000,00 грн сума основного боргу; 4 921,00 грн нараховані проценти, усього: 6 921,00 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то під час подання позовної заяви Позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справ у розмірі 12 922,40 грн., які складаються з витрат на судовий збір (2 422,40 грн) та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 10 500,00 грн. З огляду на викладене, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката. Відтак, заперечення відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій до суду відповіді на відзив просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також надіслав заяву 25.11.2025 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн.

Представник відповідача адвокат Лепій О.В. подала до суду клопотання в якому просила провести судове засідання без участі відповідача та його представника.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 16.02.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено договір №/243270 (а.с.18-21).

Згідно п. 1.1 Договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

За п.1.2 Договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16.03.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом свої зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п.1.3, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Згідно п.2.1 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

За п.2.3, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Згідно п.6.1, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»

Відповідачем ОСОБА_1 16.02.2020 було підписано договір одноразовим ідентифікатором R32540, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «Гоуфінгоу» (а.с.13).

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідно до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 ТОВ «Гоуфінгоу» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс груп» право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №/243270 (а.с.22-25).

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021, до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс груп» перейшло права вимоги до ОСОБА_1 за договором №/243270, заборгованість за тілом кредиту 2000 грн., по відсотках 4921 грн., загальна заборгованість 6921 грн. (зворот а.с.12).

Відповідно до договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 від 03.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс груп» відступило ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №/243270 (а.с.14-15).

Передача права вимоги ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 за договором №/243270 підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 від 03.06.2021, заборгованість за тілом кредиту 2000 грн., по відсотках 4921 грн., загальна заборгованість 6921 грн. (а.с.11).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Отже, ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» за договором відступлення права вимоги №1-03/06/2021 від 03.06.2021 набуло право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за вищенаведеним договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з виписки з особового рахунку за кредитним договором №/243270 від 16.02.2020 за ОСОБА_1 рахується заборгованість у загальному розмірі 6921 грн., в тому числі: 2000 грн. заборгованість за сумою кредиту; 4921 грн. заборгованість за процентами (а.с.10). Тобто, розрахунок заборгованості за кредитним договором надано позивачем станом на 26.05.2025 за 16.02.2020 26.05.2025, згідно якого вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань.

Водночас встановлено, що за кредитним договором нарахування відсотків здійснювалося поза межами встановленого строку кредитування і усупереч узгодженій вартості кредиту.

В наданому позивачем примірнику договору №/243270 сторони обумовили те, що за п. 1.2 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16.03.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом свої зобов`язань за цим Договором.

Водночас згідно п.2.1 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

У додатку №1 до Договору наведений графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту згідно якого: сума кредиту 2000 грн., фіксована процентна ставка за день користування становить1,85 %, сума нарахованих процентів за користування кредитом 1100 грн., а всього 3110 грн.

Відповідач при нарахуванні відсотків за користування кредитом позам межами обумовленими сторонами договору строком в 30 днів, керується п.2.3 Договору, згідно якого обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Проте, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено, що кредитодавець надає кредит на суму 2000 грн. строком на 30 днів, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати суми грошових коштів за користування кредитом, які не обумовлені договором.

Вказані умови не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Ураховуючи вищевикладене, до стягнення з відповідача на користь нового кредитора за договором №/243270 підлягає 2000 гривень заборгованості за тілом кредиту та 1100 грн. заборгованості за відсотками.

У постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №/243270 від 16.02.2020 в загальному розмірі 3110 грн., з яких: 2000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1100 грн заборгованість по процентах.

Позовні вимоги про стягнення 3811 грн. заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії: договору про надання правової допомоги №11/07/2025, укладеного між ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчук С.В. (а.с.16-17); копію акту про отримання правової допомоги від 21.11.2025 (а.с.60); рахунок наданих послуг на загальну суму 10500 грн. (а.с.61).

Водночас у відзиві на позовну заяву представника відповідача наголосив про неспівмірність витрат на правничу допомогу з огляду на складність справи, сума витрат є завищеною та такою, що не відповідає засадам розумності та справедливості, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024року (справа №686/5757/23) зазначила, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витратна професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.3 ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям, є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Аналізуючи матеріали справи, подані представником позивача, докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, суд вважає, що визначений адвокатом розмір оплати є завищеним, врахувавши характер виконаної роботи, принципи співмірності та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи.

Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 6921 грн., позов задоволений на суму 3110 грн., тобто на 44,93 %.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1088,38 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (юридична адреса: вул. Саперне поле, буд. 12, нежитлове приміщення 1008, м. Київ, , 01042) заборгованість за кредитним договором №/243270 від 16.02.2020 у розмірі 3110 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., а також судовий збір у розмірі 1088,38 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Любчик