Справа № 703/1176/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

при секретарі судового засідання Мельник Д.В.,

представника позивача - Лук`яненко Г.О.,

представника відповідача - Гуглі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 703/1176/25 за позовом:

Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», юридична адреса: 20701, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 72-А

до

ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії, -

встановив:

03 березня 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаним позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії, в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення та за абонентське обслуговування за період з жовтня 2021 року по січень 2025 року в розмірі 6237 грн. 70 коп., інфляційні втрати у сумі 668 грн. 86 коп., три проценти річних у сумі 164 грн.94 коп., пеню в сумі 199 грн. 79 коп. та судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», яке є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», надавались послуги з централізованого опалення у м. Сміла, в тому числі відповідачу АДРЕСА_2 , на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021 (опубліковано на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням https://smila-rada.gov.ua/).

Відповідно до про право власності на житло, виданим органом приватизації Смілянського міськвиконкому від 15.04.1999 року, квартира АДРЕСА_3 ) є об`єктом спільної сумісної власності відповідача по справі, ОСОБА_1 , та членів його сім`ї, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Особовий рахунок відкрито на відповідача ОСОБА_1 . Від співвласників квартири заяв про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», не надходило, а тому позов пред`являється до особи на яку відкрито особовий рахунок.

Відповідач свого обов`язку по оплаті наданих послуг з теплопостачання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим за період з жовтня 2021 року по січень 2025 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування в розмірі 6237 грн. 70 коп.

Дії споживача по невиконанню свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушують права надавача послуг щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки.

Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28 лютого 2019 року, № 511 від 21 жовтня 2021 року, № 392 від 30 вересня 2022 року, № 365 від 28 вересня 2023 року та № 506 від 26 вересня 2024 року.

В даному випадку, у будинку, в якому знаходиться квартира, яка належить відповідачу, встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії, в зв`язку з чим нарахування плати за надані послуги здійснювалося за тарифами, що діяли у відповідний період та згідно показників засобу обліку теплової енергії з розрахунку на опалювальну площу квартири.

Позивач вказує, що факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку, про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Оскільки відповідач споживала надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно ст.ст. 205, 901-903 ЦК України договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).

В зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті житлово-комунальної послуги, позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 668 грн. 86 коп., три проценти річних у сумі 164 грн. 94 коп., пеню в сумі 199 грн. 79 коп. та звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 10 березня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для надіслання суду відзиву на позовну заяву з доказами направлення такого відзиву позивачу.

19 березня 2025 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про перехід із розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено та призначено підготовче судове засідання у приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області на 23.04.2025

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, представник відповідача Гугля О.О.31 березня 2025 року через канцелярію суду подала до суду відзив на позовну заяву, у якому остання виклала свої заперечення проти позову та просила залишити позовну заяву без розгляду, у його задоволенні відмовити в повному обсязі; продовжити судове засідання з її законними представниками: з балансоутримувачем ОСБЖБ «Пролісок» та смілянською міською радою. При цьому, представник відповідача у своїй заяві наголосила, що в її квартирі встановлене опалення від електроконвекторів, а не централізоване теплопостачання, тому ніякого договору з Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» відповідач не укладав і не підписував, ніякої послуги він не отримував.

Окрім того, 31 березня 2025 року представник відповідача Гугля О.О.звернулась до суду із заявою про залишення позову КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг без розгляду.

07 квітня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача Гуглі О.О. про залишення без розгляду позову комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - відмовлено.

Узагальнені доводи та заперечення наведені представником відповідача у відзиві зводяться до такого, що позовну заяву подано позивачем з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України. Зазначила, що позивачем до позову не долучено доказів укладення між відповідачем та позивачем індивідуального договору щодо надання послуг з централізованого опалення. На переконання відповідача, індивідуальний договір не може бути опубліковано в газеті, а такий договір повинен бути укладений з кожним отримувачем послуги індивідуально. Крім того вказує, що без укладення індивідуального договору також є неправомірним нарахування плати за абонентське обслуговування. Стверджує, що послуги з централізованого опалення відповідачу не надаються, в належній йому квартирі встановлено автономне опалення. Зауважує, що жодного договору із позивачем відвідач не укладав та послуг від нього не отримував. Також відповідач вважає, що позивачем здійснено розрахунок боргу із грубим порушенням Закону України «Про бухгалтерський облік» в частині розрахунку теплової енергії з подвійним оподаткуванням. Вважає, що належним відповідачем за вказаним позовом є ОСБЖБ «Пролісок» та Смілянська міська рада, які мають загальнобудинкову територію, на якій розташовано місце подання теплової енергії, відтак вважає, що саме останні мають відповідати за вказаним позовом.

На підставі викладеного, враховуючи, що доказів порушення відповідачем прав позивача останнім не надано, вважає вимоги позивача до нього необґрунтованими та безпідставними, тому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Окрім того, просив понесені позивачем витрати по оплаті судового збору покласти на позивача та стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу.

02 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача ОСОБА_4 , в якій останній не погоджуючись із доводами відповідача, наведеними у відзиві вказав, що дійсно, квартира відповідача від`єднана від централізованого опалення. Проте згідно пункту 6 Правил надання послуг з постачання теплової енергії затверджені постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 (далі Правила) Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).

Крім того, що згідно абз. 6 п.14 Правил відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку.

Відповідно до п. 38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Витрати на загально будинкові потреби опалення залежать тільки від кількості спожитої будинком теплової енергії (за даними лічильника) та розраховуються відповідно до опалювальної площі нерухомого майна кожного абонента, а тому посилання відповідача на відсутність елементів опалення в місцях загального користування не заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії: розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення розраховується за встановленою у Методиці формулою.

Пунктом 8 розділу ІV Методики визначено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/ або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25%; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. До цього часу, КП «Смілакомунтеплоенерго» офіційно не отримувало від співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 або уповноваженої особи ОСБЖБ «Пролісок» даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та даних щодо трубопроводів внутрішньо будинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, тому обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається спрощено з врахуванням етажності будинку. Частиною 2 ст. 382 ЦК України унормовано, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідач являючись співвласником житлової квартири АДРЕСА_2 , в розумінні ч. 2 ст.4 ЗУ №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є співвласником спільного майна цього будинку.

У відповідності до п. 1 та п.10 ч.1 ст. 7 ЗУ №417-VIII, співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно п.5 Індивідуального договору від 25.10.2021 року, виконавець зобов`язався надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

- частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п.5 Індивідуального договору).

Оскільки весь будинок АДРЕСА_4 не від`єднано від мереж (систем) теплопостачання, і теплова енергія, яка постачається позивачем до будинку розподіляється в т.ч. і на загально будинкові потреби опалення (місця загального користування і допоміжні приміщення), тому відповідач в силу вимог закону зобов`язаний нести витрати на утримання спільного майна оплачувати послуги з постачання теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення.

На підставі викладеного, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та зазначив, що КП «Смілакомунтеплоенерго» жодного порушення прав відповідача не допускало, тому усі посилання на необґрунтованість позовних вимог та відсутність у відповідача обов`язку оплати за послугу з постачання теплової енергії (на загальнобудинкові потреби опалення) не заслуговують на увагу.

04.04.2025 представник відповідача Гугля О.О. просила поновити їй пропущений процесуальний строк на подачу відзиву. Указане клопотання мотивовано тим, що 31.03.2025 було направлено до суду відзив, другий екземпляр необхідно було направити до позивач, лист з відзивом на позовну заяву відповідач не відправляв, оскільки його не було проінформовано працівниками КП «Смілакомунтеплоенерго» ще 19.03.2025, коли подавалась заява про те що відповідач проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що потреби направляти будь-які судові документи немає потреби оскільки рух справи і подані працівниками юрвідділу КП «Смілакомунтеплоенерго» відслідковують через електронний суд.

Також 04 квітня 2025 року від представника відповідача надійшла відповідь на лист №564 від 01.04.2025, згідно якої остання просила відмовити у задоволенні позову з підстав, аналогічним тим, що викладені у наданому нею відзиві на позов. Окрім того, вважає, що від КП «Смілакомунтеплоенерго» відповідач не отримував послуг.

Відповідач також вважає, що право розпоряджатись подачею та розподілом теплової енергії в будинку АДРЕСА_4 має бути передано за договором керівнику ОСБЖБ «Пролісок», однак такого договору між позивачем та керівником ОСБЖБ «Пролісок» не було укладено.

Представник відповідача у поданих запереченнях на відповідь на відзив також наголошує, що відповідач не може бути примушений до вчинення дій вчинення яких не є обов`язковим. Відтак, вважаючи, що між відповідачем та позивачем відсутні будь-які договірні відносини, просила у задоволенні позову відмовити.

01.05.2025 від КП «Смілакомунтеплоенерго» на дійшла заява про збільшення розміру позовних вимог заборгованості послуги з постачання теплової енергії, в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення та за абонентське обслуговування за період з жовтня 2021 року по січень 2025 року в розмірі 7038 грн. 97 коп., інфляційні втрати у сумі 797 грн. 87 коп., три проценти річних у сумі 196 грн.41 коп., пеню в сумі 242 грн. 89 коп.

20.05.2025 від відповідача надійшла відповідь на заяву про збільшення розміру позовних вимог від 01.05.2025 в якій просив відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, та просила їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення вимог, просила у позові відмовити. Також просила стягнути понесені витрати відповідача з розгляду даної справи.

Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1999 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8 на звороті-9).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 70 від 23 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго» було визнано виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року(а.с.22).

Відтак, КП «Смілакомунтеплоенерго» є постачальником теплової енергії на території м. Сміла, в тому числі і до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно відповідач є споживачем комунальних послуг, які надаються в тому числі і до квартири АДРЕСА_2 .

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються, зокрема, Законом України від 09.11.2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги», який введений в дію з 01.05.2019 (надалі Закон №2189), Постановами КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила від 21.07.2005) та від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в рішенні суду чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

За загальними правилами, визначеними вказаним законом, виконавець послуг надає відповідний вид житлово-комунальних послуг споживачу, який їх споживає та має зворотній обов`язок щодо їх сплати за встановленими тарифами та у встановлені договором строки і порядку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень ч. 1 статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу).

У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, ч. 4 статті 19, ч. 1 статті 25, пункти 6, 7, 8 ч. 1 статті 31).

Положеннями ч. 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача (ч. 1 ст. 13 Закону №2189)

З роздруківки із сайту Смілянської міської ради вбачається, що 29.10.2021 опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021 (а.с.15-21).

Зобов`язання по укладенню договору покладено на Споживача (п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону №2189 договір на надання житлово-комунальних послуг є договором приєднання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає споживачам послуги, є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України та публічним договором згідно зі ст. 633 ЦК України.

Відповідно до п. 10.2. Договору, згода Споживача є прийняттям ним публічної пропозиції КП «Смілакомунтеплоенерго» про укладення Договору.

В п. 1.1. Договору визначено, що згода - ненадання заперечень з боку Споживача щодо умов цього Договору впродовж 30 днів з дня опублікування.

В даному випадку, оскільки впродовж 30 днів з моменту опублікування Договору від відповідача жодних заперечень щодо умов Договору на адресу комунального підприємства не надходило, він вважається таким, що прийняв публічну пропозицію КП «Смілакомунтеплоенерго».

Відтак, оскільки відповідач споживав надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно зі ст. 205, 901-903 ЦК України договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).

Відповідно до п. 4 Індивідуального договору від 25.10.2021, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги передбачено п. 30-39 Індивідуального договору від 25.10.2021.

У відповідності до п. 31 Індивідуального договору від 25.10.2021, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію.

Згідно з п. 34 Індивідуального договору від 25.10.2021, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку про подачу теплоносія кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються відповідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради, зокрема акти від 25.10.2021 року, від 01.11.2022 року, від 01.11.2023 року, від 05.11.2024 року (а.с.38-39).

З актів подачі теплоносія вбачається, що у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Смілі, до будинку за адресою: АДРЕСА_5 , КП «Смілакомунтеплоенерго» було подано теплову енергію 25 жовтня 2021 року, 01 листопада 2022 року та 01 листопада 2023 року та 05 листопада 2024 року.

Судом також оглянуто акти зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії, якими було зафіксовано щомісячні показники лічильника на будинок, та які були складені за участю представників балансоутримувача будинку (а.с.41-46 на звороті).

Відповідно до ч. 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №922/4239/16 від 21.08.2019 та в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі № 904/6293/17).

Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Як вбачається із п. 6 Правил, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам: за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача; за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).

Згідно з абзацом 6 п. 14, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315.

За п. 38 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго» визнано виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності (а.с.20).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №83 від 28.02.2019 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ) (а.с.23).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №511 від 21.10.2021 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2544,00 грн/Гкал (з ПДВ) (а.с.24-25).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №365 від 28.09.2023 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2945,02 грн/Гкал (з ПДВ) (а.с.26-27).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №392 від 30.09.2022 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2742,86 грн/Гкал (з ПДВ) (а.с.28-29).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №506 від 26.09.2024 року позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 3769,13 грн/Гкал (з ПДВ) (а.с.30-31).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Згідно п. 33 Правил №830 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

У разі, коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

Плата виконавцю за колективним договором та за договором з колективним споживачем складається із плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного відповідно до законодавства.

Таким чином, відповідач, окрім плати за опалення житла і допоміжних приміщень будинку, зобов`язаний вносити плату за абонентське обслуговування.

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №242 від 21.10.2021 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без вузлів комерційного обліку ТЕ 16,78 грн. (з ПДВ), для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 30,48 грн (з ПДВ), для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 20,17 грн. (з ПДВ) (а.с.36).

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №80 від 30.09.2022 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 13,49 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 25,54 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 16,61 грн (з ПДВ) (а.с.36-зворот).

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №80 від 12.09.2023 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 11,80 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 23,77 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 14,52 грн (з ПДВ) (а.с.37).

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №63 від 19.09.2024 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 14,14 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 28,08 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 17,53 грн (з ПДВ) (а.с.37 зворот).

Згідно наданої суду виписки по рахунку та розрахунків, позивач з жовтня 2021 року до січня 2025 року нарахував відповідачу до сплати 6237 грн. 70 коп. заборгованості за постачання теплової енергії, що складається із нарахувань за опалення місць загального користування та заборгованості з абонплати. За вказаний період відповідач жодного разу не здійснювала оплату вказаної послуги (а.с.10).

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних методик, належним чином обґрунтований та мотивований.

Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо повного погашення заборгованості.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення заборгованості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із приписами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Тобто, обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності у неї обов`язку оплачувати послуги постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення та абонентське обслуговування, оскільки доказів того, що будинок АДРЕСА_4 повністю відключено від централізованого опалення матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень викладених у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 статті 625 ЦК України.

Відповідно до п.5.3 Договору про надання послуг з централізованого опалення, який опубліковано у газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року, виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором (а.с. 14-15).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Постановою КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

29.12.2023 КМУ Постановою №1405 скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення. Даною постановою п. 1 Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 викладено в новій редакції, а відповідні положення є такими, що діють із з 24 лютого 2022 року.

Відтак суд погоджується з розрахунками сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат, пені, зробленими позивачем та долученими до позовної заяви.

У відзиві та запереченнях на відповідь на відзив відповідач посилається на протиправність та безпідставність розрахунків відповідача щодо нарахування обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби. В цьому контексті суд вважає за необхідне зазначити, що формула, яка використана позивачем для вказаних розрахунків є частиною Методики, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Вказаний нормативно-правовий акт є чинним, підстав вбачати протиправність його положень та не використовувати його у позивача немає. При цьому, посилаючись на вказані обставини, відповідач не наводить власного розрахунку, тому дані доводи судом до уваги не приймаються.

Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, його доводи щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг, а також розмір заборгованості відповідачем не спростовані, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, відзиві на позов, відповіді на відзив та запереченнях на відповідь на відзив не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Так, КП «Смілакомунтеплоенерго» сплатило 302,80 грн. судового збору за звернення до суду із заявою про видачу судового наказу (справа №703/2469/24), а також 2119,60 грн. відповідно до платіжної інструкції № 11978 від 27.02.2025, таким чином за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплати 2422,40 грн. з урахуванням коефіцієнту 0,8, зважаючи на те, що позовна заява була подана позивачем через систему «Електронний суд».

Враховуючи, що позов підлягає до задоволення, понесені підприємством судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України суд,

вирішив:

Позов комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задовольнити повністю.

Позов комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» (20701, Черкаська обл., Черкаський р-н, місто Сміла, вул. Чорновола В`ячеслава, будинок 72-А, ) заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 7038 грн. 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 797 грн. 87 коп., три відсотки річних у розмірі 196 грн. 41 коп., пеню у розмірі 242 грн. 89 коп., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2119 грн. 60 коп., а всього на загальну суму 10395 грн. 74 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.12.2025.

Суддя О.О. Левчук