Справа № 645/7514/25
Провадження № 2/645/3668/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань - Пастушенко К.Р.,

прокурора Трофіменко О.О.,

представника відповідача адвоката Скрипника С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації в сумі 1 524 400,00 грн.

10.12.2025 р. представником ОСОБА_1 Скрипником С.І. подана заява про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування вимог заяви представник відповідача посилається на те, що матеріали справи № 645/7514/25 свідчать про те, що позовна заява: не містить копій документів, які посвідчують особу ОСОБА_2 як представника прокуратури (посвідчення прокурора); відсутні документи на підтвердження повноважень Грюка В.В. щодо підписання та подання подібних позовів до суду; відсутнє обґрунтування прокурором наявності визначених законодавством підстав для здійснення ним представництва інтересів держави в суді, зокрема не довів, що компетентний орган, який прокурор зазначив як позивача, захист інтересів держави до компетенції якого віднесено відповідні повноваження не здійснює або неналежним чином здійснює.

Також вказав, що Другий сенат Конституційного Суду України рішенням від 03.12.2025 р. визнав неконституційними окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 ЗУ «Про прокуратуру» в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. В матеріалах справи відсутня будь-яка інформація стосовно того, що Харківська міська рада не заперечує проти подання позовної заяви Прокуратурою. Отже, вбачається, що підставою для представництва по даній справі є не підстави, передбачені ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», а договір доручення Харківської міської ради, що суперечить закону. Тому, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 257 ЦПК України, просив суд залишити позовну заяву без розгляду.

18.12.2025 р. заступником керівника Харківської обласної прокуратури Грюком В.В. подано заперечення на заяву про залишення позову без розгляду. В обґрунтування заперечень прокурор посилається на те, що службове посвідчення прокурора є офіційним документом, який засвідчує належність посадової особи до системи прокуратури України, підтверджує її посаду, а також повноваження, визначені законодавством. Положеннями ЦПК України та Закону України «Про прокуратуру» не встановлено необхідності підтвердження довіреністю повноважень осіб, зазначених у ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» як представників держави у цивільному та адміністративному процесі, які діють у межах своєї компетенції, повноваження таких осіб підтверджуються їх службовими посвідченнями. Пунктом 6.1. наказу Генерального прокурора від 21.08.2020 № 389 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» передбачено, що позови (заяви) надсилаються до суду за підписом Генерального прокурора, його першого заступника та заступників, керівників обласних, окружних прокуратур, їхніх перших заступників та заступників. З даною позовною заявою до Немишлянського районного суду м. Харкова звернувся заступник керівника Харківської обласної прокуратури Грюк В.В. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» він мав право звертатися із позовною заявою в даній цивільній справі. Відомості про те, що Грюк В.В. з 17.07.2025 є заступником керівника Харківської обласної прокуратури, є загальновідомою доступною інформацією, яка міститься на офіційному веб-сайті Харківської обласної прокуратури. Окрім того, у цій справі неотримання відповіді від Харківської міської ради не є показником не доведення прокурором наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, а, навпаки, свідчить про бездіяльність компетентного органу і необхідність прокурорського реагування з метою відновлення порушених прав та інтересів територіальної громади міста Харкова. Щодо посилання у заяві представника відповідача на рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(II)/2025, то воно є безпідставним та не релевантним. Відповідно до рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(II)/2025 окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визнані неконституційними та втрачають чинність із 1 січня 2027 року, а тому дані правовідносини, що виникли на момент відкриття провадження цивільній справі № 645/7514/25, не підпадають під дію вищезазначеного рішення. Отже, звернення Харківської обласної прокуратури з позовною заявою обумовлено необхідністю захисту державних інтересів шляхом відновлення порушених інтересів держави в частині неодержання грошової компенсації у зв`язку з реалізацією майна відумерлої спадщини. При цьому, наявність вищезазначених обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 23 Закону, положеннями якої визначено, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. Враховуючи викладене, прокурор вважає, що у даній справі ним доведено та підтверджено наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Харківської міської ради, а підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

У підготовчому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Скрипник С.І. заяву про залишення позову без розгляду підтримав. Посилався на відсутність у справі належних доказів, що підтверджують наявність повноважень заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. на підписання позову, на ст.ст. 23, 24 ЗУ «Про прокуратуру», на практику судів, на рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025, а також на те, що у Харківської міської ради є 2 роки на самостійне звернення до суду із позовом, у разі якщо вона вирішить, що права територіальної громади порушені.

Прокурор Трофіменко О.О. заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідача. В обґрунтування заперечень посилалася на наявність повноважень у прокурора, на норми ст.131-1 Конституції України, ст. ст. 4, 56, 58 ЦПК України, ст.ст.21, 23, 24 ЗУ «Про прокуратуру», на наказ про призначення прокурора Грюка В.В. заступником начальника Харківської обласної прокуратури від 15.07.2025, відповідні дані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також зазначала про те, що прокуратура двічі зверталася до Харківської міської ради щодо необхідності захисту інтересів територіальної громади, проте відповіді не отримала, що свідчить про бездіяльність даного органу та зумовлює звернення прокурора із позовом в інтересах держави, як про це зазначено в позові. Крім того, прокурор звертала увагу на те, що рішення у справі №645/7560/18 набрало законної сили 23.07.2025, отже з цієї дати ХМР мала право звернутися до суду, проте пройшло вже 4 місяці, а позов так і не подано.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Частинами 3-4 статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбаченихстаттею 185 цього Кодексу.

Аналіз частини третьої статті 56 ЦПК Україниу взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Згідно з абзацами 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої статті 23 Закону).

З викладених вище положень чинного законодавства випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

При цьому, для підтвердження підстав для представництва, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження №12-20гс21) (п.п. 8.38, 8.40 даної постанови).

Поняття «компетентний орган» вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Перевіряючи наявність підстав для представництва Харківської міської ради прокурором у даній справі, суд враховує такі висновки Великої Палати Верховного Суду з питань представництва прокурором інтересів держави.

Так, у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (аб.1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру");

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз.1-3 ч.4ст.23 Закону України "Про прокуратуру");

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

- якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім ічетвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 зазначається, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

В обґрунтування підстав звернення прокурора з позовом до суду надані звернення заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. від 11.09.2025 р. та від 16.10.2025 з повідомленнями про виявлені порушення інтересів держави та вжитя відповідних заходів для їх усунення (а.с. 39-40, 43-45), що залишились без відповідного рагування.

Суд вважає, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що компетентний орган, який прокурор зазначив як позивача, захист інтересів держави до компетенції якого віднесено відповідні повноваження не здійснює.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують наявність повноважень заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. на підписання позову.

Згідно з Положенням про службове посвідчення прокурора, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України № 200 від 24.04.2020, службове посвідчення прокурора є офіційним документом, який засвідчує належність посадової особи до системи прокуратури України, підтверджує її посаду, а також повноваження, визначені законодавством.

Оскільки, положеннями ЦПК України та Закону України «Про прокуратуру» не встановлено необхідності підтвердження довіреністю повноважень осіб, зазначених у ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» як представників держави у цивільному та адміністративному процесі, які діють у межах своєї компетенції, повноваження таких осіб підтверджуються їх службовими посвідченнями.

Тобто, наявність цивільної процесуальної дієздатності прокурора під час подання позовної заяви на реалізацію повноважень представництва інтересів держави в суді підтверджується лише службовим посвідченням.

Пунктом 6.1. наказу Генерального прокурора від 21.08.2020 № 389 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» передбачено, що позови (заяви) надсилаються до суду за підписом Генерального прокурора, його першого заступника та заступників, керівників обласних, окружних прокуратур, їхніх перших заступників та заступників.

З даною позовною заявою до Немишлянського районного суду м. Харкова звернувся заступник керівника Харківської обласної прокуратури Грюк В.В. Отже, заступник керівника Харківської обласної прокуратури Грюк В.В. відповідно до ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», станом на 23.10.2025 (дата подачі позову) мав право звертатися із позовною заявою в даній цивільній справі.

Відомості про те, що Грюк В.В. з 17.07.2025 є заступником керівника Харківської обласної прокуратури, є загальновідомою доступною інформацією, яка міститься на офіційному веб-сайті Харківської обласної прокуратури.

Окрім того, посилання представника відповідача на рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 у справі за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Рейнір Бізнес Груп щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України „Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (щодо представництва прокурором інтересів держави в суді) суд вважає недоречним, оскільки окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України „Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року. Рішення Конституційного Суду України не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України „Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача та відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення без розгляду позову заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. в інтересах держави в особі Харківської міської ради.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 56, 189, 257, 260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Скрипника С.І. про залишення без розгляду позовної заяви заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 26.12.2025 р.

Суддя Г. С. Шевченко