22.12.2025 Суддя Попова В. О.
Справа № 644/9266/24
Провадження № 6/644/268/25
УХВАЛА

22 грудня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,

представника заявниці адвоката Яковенко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 08.04.2025 у справі № 644/9266/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором

УСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду міста Харкова перебувала цивільна справа №644/9266/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1359-6906 від 05.03.2024 у розмірі 75 668 грн 38 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Законом України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова на Індустріальний районний суд міста Харкова.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року змінено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором в сумі 73 752 грн 00 коп.

22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яковенко О.Г. звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором , в якій просить розстрочити виконання рішення на десять місяців від моменту набрання законної сили рішенням постанови Харківського апеляційного суду від 12.08.2025 у справі № 644/9266/24 рівними частинами, а саме: до 12.11.2025 7 602,12 грн, до 12.12.2025 7 602,12 грн, до 12.01.2026 7 602,12 грн, до 12.02.2026 7 602,12 грн, до 12.03.2026 7 602,12 грн, до 12.04.2026 7 602,12 грн, до 12.05.2026 7 602,12 грн, до 12.06.2026 7 602,12 грн, до 12.07.2026 7 602,12 грн, до 12.08.2026 7 602,12 грн.

На обґрунтування клопотання зазначено, що у заявника відсутня можливість сплатити даний борг єдиним платежем через скрутне фінансове становище. Така ситуація склалася у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року. Заявник залишилась без роботи та доходу, що підтверджується довідками ОК-5 та ОК-7, що містять дані щодо суми заробітку. Також на утриманні у заявника знаходиться неповнолітня дитина, що накладає на неї додатковий фінансовий тягар. Також посилається на те, що в провадженні Індустріального районного суді перебуває справа № 644/8887/24 за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та у провадженні Харківського апеляційного суду перебуває справа № 644/8716/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Таким чином, задоволення даної заяви сприятиме більш швидкому виконанню постанови Харківського апеляційного суду від 12.08.2025 у справі № 644/9266/24 з огляду на помірне фінансове навантаження на заявника. Окрім того, зазначає про хворобу її матері, що потребує лікування та відповідно значних фінансових витрат.

17 листопада 2025 року за вх. № 40464/25 через підсистему «Електронний суд» від представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Мельник В.С., яка діє на підставі довіреності № 11 від 26.05.2025, надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення. Згідно яких заперечує щодо розстрочення виконання рішення, зазначає, що посилання заявника на своє матеріальне становище, зокрема відсутність постійного місця роботи не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду. Такі обставини не стосуються предмету спору, оскільки на момент укладення кредитного договору відповідачка усвідомлювала, що бере на себе грошові зобов`язання та повинна буде їх виконувати у повному обсязі. Відповідачка добровільно погодилась на умови кредитування, отже повинна була розраховувати власні можливості та наслідки невиконання договору. Посилається на постанову Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 2а-9247/10/0570, де зазначено, що відстрочка/розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. На підставі викладеного просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

У судовому засіданні представник заявниці адвокат Яковенко О.Г. підтримала заяву про розстрочку виконання рішення, просила її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В запереченнях від 17.11.2025 за вх. № 40464/25, просить розгляд заяви про розстрочення виконання рішення проводити без участі їх представника.

Інших заяв, клопотань до суду не надходило.

Суд, вислухавши доводи представника заявниці, вивчивши матеріали заяви, дослідивши матеріали справи доходить висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, відсутні, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Водночас, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення по цивільній справі № 644/9266/24, сторона заявниці посилається на скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , на підтвердження чого надає Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форми ОК-5, сформовані 04.06.2025 та Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форми ОК-7, сформовані 04.06.2025. Суд вважає надані докази безпідставними, оскільки в зазначених документах вказано звітний період з 2001 по 2015 роки та 2011 -2015 роки відповідно, що не підтверджує матеріальний стан ОСОБА_1 на теперішній час. Крім того, суд виснує, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).

Доводи сторони заявниці щодо хвороби її матері, як на підставу надання розстрочки рішення суду, суд не приймає, оскільки з наданою медичної документації не вбачається факт перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_1 . Також суду не надано доказів в підтвердження відсутності інших родичів ОСОБА_2 або потреби в постійному догляді за нею, що могло б обґрунтовувати розстрочку виконання судового рішення.

Крім того, посилання на те, що у заявниці є неповнолітня дитина і наявність інших цивільних справ про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставинами, що утруднюють виконання рішень суду.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявою факту відсутність матеріальних благ, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або зробити його неможливим. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19.

Тлумачення положень ст. 435 ЦПК України свідчить про те, що розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

У даній справі неможливо встановити матеріальний стан ОСОБА_1 та наявність рухомого чи нерухомого майна, оскільки остання не надає жодних належних та допустимих доказів, крім Форми ОК-5, ОК-7, надані за звітні періоди з 2001 -2015 роки та 2011 2015 роки відповідно.

Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру).

Суд наголошує, що під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, у поданому суду запереченні на заяву про розстрочення виконання рішення, представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» категорично заперечує щодо задоволення такої заяви.

Суд констатує, що довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Суд виснує, що наведені стороною заявниці обставини не можуть розцінюватися як такі, що є особливими або винятковими, та відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

Як суд зазначав вище, матеріальний стан боржниці не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами, а в конкретному випадку суть судового рішення зводиться до стягнення суми заборгованості, тобто грошових коштів, які у тому числі є еквівалентом будь-якого майна, яким відповідач може володіти. Судове рішення може бути виконане в примусовому порядку за рахунок наявного у боржника майна, про яке не зазначено у заяві про розстрочку, як і не зазначено про відсутність такого.

Розстрочка виконання рішення суду у спірному випадку може призвести до недотримання розумного та пропорційного балансу інтересів позивача, на користь якого ухвалено рішення суду, а також знівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Так, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на урегулювання питання виконання рішення суду. Доказів того, що з часу ухвалення рішення суду заявниця здійснювала погашення суми заборгованості суду не надано.

Оцінивши подані стороною заявниці докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення, оскільки стороною заявниці не доведено належними та допустимими доказами факт існування конкретних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, з якими чинне законодавство пов`язує можливість такої розстрочки.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 258-261, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 08.04.2025 у справі № 644/9266/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено 22.12.2025.

Суддя В.О. Попова