Справа № 752/6646/23
Провадження № 4-с/752/110/25
У Х В А Л А

22.12.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевська І.О.,

за участю секретаря Білас С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мартиненко Володимир Володимирович, Акціонерне товариство «Сенс Банк», -

присутні:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа 1: не з`явилась

заінтересована особа 2: не з`явилась

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мартиненко Володимир Володимирович, Акціонерне товариство «Сенс Банк», за якою просить зняти арешт з 1/5 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м.

В обгрунтування скарги зазначає, що 05.08.2025р. ним була отримана постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мартиненка В.В. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 28.07.2025р. у ЗВП НОМЕР_1, яка винесена на підставі виконавчого листа №752/6646/23, виданого 20.05.2024р. Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з нього на користь АТ «Сенс Банк» боргу в сумі 389 463,22 грн. За цією постановою був накладений арешт на 1/5 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м. Скаржник зазначає, що накладення арешту на 1/5 частину квартири, яка є єдиним його житлом, порушує його конституційне право на користування єдиним житлом. Окрім того, приватний виконавець, як вказує скаржник, всупереч діючому законодавству наклав арешт та встановив обмеження права користування житлом, тобто фактично вилучив нерухоме майно у скаржника.

Заінтересовані особи належним чином повідомлялись про розгляд даної скарги, письмових пояснень щодо скарги до суду не надійшло.

Вивчивши матеріали скарги та справи, заслухавши думку заявника, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 129-1 Конституції України та у відповідності до ст. 18 ЦПК

України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26.07.2023р. у справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних позовні вимоги задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача 389 463,22 грн. інфляційних витрат, а також 5 841,95 грн. судового збору.

На виконання цього рішення були видані 20.05.2024р. виконавчі листи, які прийняті до примусового виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мартиненком В.В. (ЗВП НОМЕР_1).

До матеріалів скарги заявником надана постанова від 28.07.2025р. про опис та арешт майна (коштів) боржника, прийнята приватним виконавцем Мартиненко В.В.

Як встановлено за цією постановою, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано майно, а саме: 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 . За цією постановою описано та накладено арешт на майно, а саме на 1/5 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальна площа квартири відповідно до свідоцтва становить 70,9 кв.м., згідно технічної документації 68,8 кв.м., житлова площа - 40,4 кв.м., квартира складається з 3-ох житлових кімнат.

Згідно п. 2 постанови від 28.07.2025р. на описано майно накладено арешт та встановлено обмежено права користування ним: не користуватися, не відчужувати, не пошкоджувати, не приховувати, не змінювати.

У відповідності до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Постанова про арешт майна боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

У свою чергу за ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

За ч. 3 та ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частинами 5 та 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»

визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, норми Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, і в разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на інше майно боржника.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що до суду зі скаргою звернулась особа, яка є боржником у

виконавчому провадженні ЗВП НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів на користь АТ «Сенс Банк». До матеріалів скарги заявником додано квитанції від 13.11.2025р., від 14.11.2025р., від 14.10.2025р., від 15.10.2025р., від 16.09.2025р., від 15.09.2025р., від 11.12.2025р., від 12.12.2025р., за якими заявником перераховуються грошові кошти в погашення заборгованості у виковчому провадженні.

За таких обставин, вбачається, що боржник здійснює погашення заборгованості, сплачуючи грошові кошти.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, в суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

За таких обставин, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мартиненко Володимир Володимирович, Акціонерне товариство «Сенс Банк» задовольнити.

2. Зняти арешт з 1/5 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що накладений за постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мартиненка Володимира Володимировича від 28.07.2025р. у виконавчому провадженні ЗВП НОМЕР_1.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

4. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 22.12.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА