Справа №: 272/968/25
Провадження № 2/272/755/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Чуб І.А.

секретаря судового засідання Хитоніній М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що позивач та відповідач перебували у шлюбі до 23.12.2014 року, який був розірваний рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2014 року. В даному шлюбі народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого до досягнення ним повноліття відповідач сплачував аліменти на підставі рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 21.01.2015 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 сину ОСОБА_4 виповнилося 18 років, і на момент набуття ним повноліття син продовжує навчання у відокремленому підрозділі «Технологічного фахового коледжу» Національного університету «Львівська політехніка» на 2 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія». Зарахований до навчання 01.09.2023 року, строк завершення навчання - 30.06.2027 року. З моменту набуття повноліття сином відповідач не надає матеріальної допомоги і фактично витрати по його навчанню несе повністю позивач. В даному ж випадку, позивач не працює та не має постійного доходу, отже самостійно невзмозі повністю забезпечити матеріальне утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Син позивача та відповідача ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання і не має також постійного джерела доходу, крім стипендії. Відповідач є офіцером ЗС України та має постійний стабільний дохід, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу синові, який набув повноліття та продовжує навчання. Просив стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який продовжує навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення 23 річного віку, або припинення навчання.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити. Також подав відповідь на відзив (а.с. 45-46), яку просив врахувати при розгляді справи. У відповіді на відзив вказує, що доводи відповідача та його представника, викладені у відзиві щодо безпідставності звернення до суду саме матір`ю дитини підлягають критиці виходячи з наступного. Сам відповідач у відзиві зазначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України). В даному ж випадку відповідач та його представник напевно не ознайомились із матеріалами доданими до позовної заяви, де чітко видно, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 . Витяг зроблений за декілька днів до звернення до суду, і вже після того, як ОСОБА_3 був студентом. Таким чином, твердження викладене у відзиві щодо неналежного позивача є безпідставним. Щодо факту викладеного у відзиві щодо неспіврозмірного розміру аліментів, то суд при вирішенні даного спору враховує обставини, які свідчать про можливість чи не можливість сплати відповідного розміру аліментів відповідачем. Суд враховує стан здоров`я, осіб, які перебувають на утриманні відповідача, а також розмір його доходів. Тому, викладене у даній частині відзиву повне заперечення розміру без надання пропозицій, а також доказів неможливості сплати відповідного розміру аліментів, не можуть сприйматись як беззаперечними без відповідних доказів. Надані до відзиву медичні документи, які свідчать про те, що батько відповідача є інвалідом 2 групи, не доводять того факту, що відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання досягнення нею 23-річного віку. Крім того, відповідач не надав жодного доказу того, що відсутні інші особи, які можуть утримувати його батька. А саме основне, не надано доказів такого утримання (як матеріального так і документального утримання).

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність відповідача, в якій вказав, що позовні вимоги не визнають та просив відмовити в задоволенні позову. Також подав відзив на позов (а.с.29-30), в якому зазначає, що ОСОБА_1 не є належним позивачем по справі. Також вважає, що розмір аліментів, який пропонується визначити, є високим. Відповідач визнає право ОСОБА_3 на аліменти, та вважає, що ОСОБА_3 повинен бути отримувачем та належним позивачем у справі про стягнення аліментів. Проте аліменти у розмірі 1/4 від доходу відповідача є високими. Суд, повинен врахувати, що на утриманні у відповідача перебуває непрацездатний батько ОСОБА_5 . ОСОБА_5 є особою з інвалідністю II групи та має ряд захворювань, яке підтверджується, медичними документами, що додані до відзиву на позовну заяву. Відповідач в силу ст. 172 Сімейного кодексу України добровільно виконує свій обов`язо по піклуванню за непрацездатним батьком ОСОБА_5 . Тому відповідач вважає, що справедливим розміром аліментів на утримання його сина ОСОБА_3 (якщо ОСОБА_3 пред`явить такий позов) є 1/6 частина від усіх доходів відповідача. Більше того, відповідач є бойовим військовослужбовцем Збройних Сил України, бере активну участь у бойових діях, а його середньомісячний дохід становить близько 92000 гривень відповідно до довідки ОК-5, яка додається, тому 1/6 від 92000 гривень становить близько 15361 гривень, що значано перебільшує як прожитковий мінінімум так і мінімальний розмір заробітної плати. Також в поданих додаткових поясненнях (а.с.61-62) просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України - Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Із витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5). Позивач ОСОБА_1 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 3 зворот). ОСОБА_3 виповнилось 18 років, і на момент набуття ним повноліття він продовжує навчання у відокремленому підрозділі «Технологічного фахового коледжу» Національного університету «Львівська політехніка» на 2 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія». Зарахований до навчання 01.09.2023 року, строк завершення навчання - 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою даного навчального закладу (а.с. 8), у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Отже, повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.08.2025 року видно, що ОСОБА_3 отримує дохід (стипендію) від навчального закладу в якому навчається (а.с.7). Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.08.2025 року видно, що ОСОБА_1 працює з червня 2025 року та отримує дохід (а.с. 6). ОСОБА_5 є особою з інвалідністю II групи та має ряд захворювань, що підтверджується, медичними документами (а.с.33-36). Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України та отримує дохід, що підтверджується довідкою форми ОК-5 (а.с.37-38).

Суд вважає доводи відповідача та його представника щодо неналежності позивача безпідставними та такими, що суперечать положенням ч.3 ст.199 СК України, відповідно до якої право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, так як в даному випадку позивач та її син ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою, яка є постійним місцем їх проживання, а проживання дитини на період навчання в іншому населеному пункті є тимчасовим, крім того, ввдповідачем не спростовано, що їх спільний син проживає з позивачем, тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 СК України, позивач також наділена правом на звернення з відповідним позовом до суду та є належним позивачем у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, проаналізувавши матеріальний стан сторін, враховуючи, що повнолітній син сторін продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, суд з урахуванням того, що розмір аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до збагачення, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, тому при задоволенні позову з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 198-201 СК України , суд

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду - 08.09.2025 року і до закінчення сином ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя:І. А. Чуб