Справа № 214/1497/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

присяжних Самсонової М.М., Середи Т.С.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання особи безвісно відсутньою, заінтересована особа ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник через свого представника звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви вказує, що заявник є рідним сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували у зареєстрованому шлюбі. Проте, 17 січня 2007 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано та після чого у заявника погіршились відносини із батьком ОСОБА_4 , вони майже не спілкувались, сімейні відносини не підтримували, а згодом зовсім перестали спілкуватись, батько не проявляв інтересу до заявника та не цікавився його життям. Також, ОСОБА_4 після розірвання шлюбу не підтримував жодних відносин із матір`ю заявника - ОСОБА_3 .

Приблизно у 2010-2011 році ОСОБА_4 покинув свій дім та повідомив, що збирається пожити у знайомих у Донецькій області. Так, з того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Оскільки після розірвання шлюбу відносини ОСОБА_4 із заявником не склались, останній не вчиняв активних дій направлених на пошук батька, оскільки вважав, що батько і сам не бажає підтримувати сімейні стосунки із ним як його сином.

Однак, після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та введення в Україні воєнного стану, заявник почав самостійно займатися пошуком батька. У травні 2023 року заявник звернувся до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про розшук ОСОБА_4 .

Батько заявника є співвласником квартири АДРЕСА_1 , в якій був зареєстрований та фактично проживав до 2010 року.

Заявник та його матір ОСОБА_3 , як співвласники вищевказаної квартири, користуються нею та утримують.

Оголошення безвісно відсутнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявнику необхідно для встановлення опіки над майном, що належало ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без участі заявника. Заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Від заінтересованої особи ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що заявник це його друг дитинства, знає його біля 30 років, вони проживають в одному під`їзді, що ОСОБА_4 це батько заявника, місцезнаходження якого свідку невідомо. Знає, що після розірвання шлюбу із матір`ю заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виїхав, куди саме свідку невідомо, однак це сталось більше 10 років тому та з того самого часу свідок жодного разу ОСОБА_4 не бачив, що з ним - йому невідомо.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що заявник це її друг дитинства, знає його біля 30 років, добре знає його сім`ю та його батька ОСОБА_4 , який десь зник після розірвання шлюбу із матір`ю заявника - ОСОБА_3 , приблизно 10 років тому, більше свідок його не бачила та нічого про нього не чула.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, як убачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , 17 січня 2007 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 22.02.1995 року, квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000744 від 02.06.2023 року, до ЧЧ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області 02 червня 2023 року надійшло звернення від ОСОБА_1 про те, що під час спору відносно квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , співвласником якої є його батько, виникла необхідність у встановлені місцезнаходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зв`язок з яким було втрачено у 2010 році. Зі слів ОСОБА_1 під час останнього з ним спілкування, він повідомив, що переїжджає у Донецьку область, точна адреса та будь яка інша інформація невідома.

Згідно ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.

За своїм змістом ст. 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та враховуючи той факт, що заявнику, заінтересованій особі та допитаним у судовому засіданні свідкам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вжиті заходи заявником та правоохоронними органами для встановлення його місця перебування не дали результатів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім, оскільки факт його відсутності за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи та добутими у судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 43 ЦК України, оскільки з 2010-2011 року про ОСОБА_4 ніяких відомостей не надходило, початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2012 року.

Відповідно до ст. 48 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про визнання її безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16, 43, 44 ЦК України, ст. ст. 293, 306 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_4 вважати 01 січня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий у справі суддя Попов В.В.,

Присяжні Самсонова М.М.,

Середа Т.С.