Справа № 210/4865/25
Провадження № 2/210/1502/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 грудня 2025 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, суд

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Толстих Анна Борисівна, діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позову зазначила, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» у шкідливих умовах праці з 07.09.2001 по 07.06.2002 на посаді начальника підземної дільниці №8 ш. ім. Артема КДГМК «Криворіжсталь», ШУ з підземного видобутку руди.

На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умови праці від 31.05.2019 року медичними висновками лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 27.01.2022 року позивачу було встановлено професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху).

Згідно з висновком МСЕК від 01 березня 2022 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності на ІІІ групу інвалідності безстроково.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.01.2020 року № 98, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив професійний маршрут: з 07.09.2001 по 07.06.2002 - начальник підземної дільниці №8 ш. ім. Артема КДГМК «Криворіжсталь», ШУ з підземного видобутку руди.

Причинами виникнення професійного захворювання Позивача ( п.18 Акту від 13.02.2020) слугували наступні чинники: пил переважно фіброгенної дії: Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 1,6 рази і складає 3,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог ГОСТ 12:1:005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». Шум: Еквівалентний рівень шуму перевищує на 14 дБА, при фактичному - 94 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА згідно ДСН 3.3:6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».

Таким чином, комісіями з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що внаслідок праці в шкідливих умовах на ПАТ «АМКР» ОСОБА_1 втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійні захворювання.

Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування». Отже, внаслідок отримання професійного захворювання позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Позивач скаржиться на задишку при мінімальному фізичному навантаженні, іноді у стані спокою, приступоподібний сухий кашель, іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 3 - 4 р. д., зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, періодичний головний біль, запаморочення при перепадах АТ, біль та обмеження рухів у шийному відділі хребта з іррадіацією болю в обидві руки та п/крижовому відділі хребта з іррадіацією болю в обидві ноги, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових і колінних суглобах, затерпання рук та ніг, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, періодичні перебої у роботі серця, зниження зору, загальну слабість. Факт зазначених фізичних страждань документально підтверджується висновками спеціалістів. Позивач ОСОБА_1 вважає, що розмір моральної шкоди, який має бути стягнуто з відповідач на його користь має становити 80 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 22 вересня 2025 року, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову повністю, додатково зауваживши, що позивач при пред`явленні позову про стягнення моральної шкоди має довести в чому полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю Відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив Позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами він це підтверджує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з підприємством Публічне акціонерне товариство «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (раніше КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», діяльність якого було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства») з 07.09.2001 по 07.06.2002 на посаді начальника підземної дільниці №8 ш. ім. Артема КДГМК «Криворіжсталь», ШУ з підземного видобутку руди. що підтверджується копією трудової книги позивача НОМЕР_1 від 07.09.2001 року.

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.02.2024 року, встановлено умови праці начальника проходки шахти «Октябрська» шахтобудівельного управління ОСОБА_1 відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1ступеня (шкідливі): за показниками шуму до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці до 2 класу (допустимі): за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі): Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі).

Пунктом 18 Акту встановлено, що причинами виникнення професійного захворювання позивача слугували наступні чинники: пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 1,6 рази і складає 3,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог ГОСТ 12:1:005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». Шум: Еквівалентний рівень шуму перевищує на 14 дБА, при фактичному - 94 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА згідно ДСН 3.3:6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.01.2020 №98, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 07.09.2001 по 07.06.2002 - начальник підземної дільниці №8 ш. ім. Артема КДГМК «Криворіжсталь», ШУ з підземного видобутку руди.

На підставі Санітарно-гігієнічної характеристики умови праці від 31.05.2019 року № 424/4.6-9, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області і затвердженої 31 травня 2019 року медичними висновками лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 27.01.2022р. № 262, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня».

Згідно з довідкою МСЕК від 01 березня 2022 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності за захворюванням: 50 % - ХОЗЛ, 15 % - туговухість та ІІІ групу інвалідності з 21 лютого 2022 року безстроково. Позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу та шуму, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, ЛОРа та є необхідність у санаторно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отриманого внаслідок умов праці під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Оскільки, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і не потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. На спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять стан залежності позивача від отриманого професійного захворювання, та на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, перетворюючись на справжню муку.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 70 000 (сімдесят тисяч гривень, 00 копійок) грн., що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Piг» м. Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, буд. № 1, , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 70 000,00 (сімдесят тисяч гривень, 00 копійок) гривень за спричинену моральну шкоду із ушкодження здоров`я на виробництві, без урахування утримання з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, ) на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко