Провадження №2/592/2920/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Глазько С. О. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В :

15.08.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вакула Вадим Миколайович звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_3 з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності, в якому він просив: 1. Визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 650, від 26.09.2015 виданого приватним нотаріусом Сіряченко Н. Ю. , бланк ПАН 671163. 2. В порядку підготовки цивільної справи до розгляду: 1) Витребувати в Сумському обласному нотаріальному архіві (40004, Сумська область, місто Суми, вул. Реміснича, буд. 12/2) копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . 2. Допитати в судовому засіданні свідків, явку яких забезпечить позивач, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (вхідний № 32656/25 від 15.08.2025) (а. с. 1, 2) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.08.2025 у справі № 592/13261/25, провадження № 2/592/2920/25 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності в порядку набувальної давності. Було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено призначити по справі підготовче судове засідання на 29.09.2025 на 10:30 за адресою: м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 12, зала судових засідань № 11, про що повідомити учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі було постановлено надіслати учасникам справи разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачу. Було ухвалено роз`яснити відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати: 1) суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 26.08.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129736134) (а. с. 131) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2025 у справі № 592/13261/25, провадження № 2/592/2920/25 було постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, до судового розгляду по суті на 08.12.2025 на 09:00. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 13.11.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131795554) (а. с. 150) .

08.12.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вакула Вадим Миколайович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву, в якій він просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі (вхідний № 47949/25 від 08.12.2025) (а. с. 153) .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув. Про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду справи по суті бу повідомлений належним чином. Його неприбуття не першкоджає розгляду справи по суті (а. с. 138, 140, 152) .

Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши та перевіривши письмові докази, письмові пояснення свідків, які містяться в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві особистої приватної власності батьку позивача ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.06.2013 Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а. с. 6) .

Після своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не залишив, спадкова справа за заявою позивача ОСОБА_1 була заведена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сіряченко Наталією Юріївною.

При написанні заяви про прийняття спадщини нотаріус поцікавилася, чи є хто-небудь зі спадкоємців першої черги (діти, дружина, батьки) померлого. На що позивач ОСОБА_1 повідомив їй про те, що є ще один син спадкодавця та його рідний брат ОСОБА_2 . Крім того, він повідомив її про те, що брат є громадянином рф та давно там проживає. Також він повідомив її про те, що його брат не збирається отримувати спадщину та бажає, щоб уся квартира дісталася ОСОБА_1 .

Нотаріус нічого йому не сказавши, відправила лист ОСОБА_2 з повідомленням про відкриття спадкової справи.

Брат позивача ОСОБА_2 , брат отримавши листа від нотаріуса, як позивач дізнався пізніше, написав заяву про прийняття спадщини, та відправив її нотаріусу.

Не маючи нагальної потреби в виписці свідоцтва про право на спадщину за законом та вважаючи, що квартира повністю в його власності, позивач не звертався до нотаріуса з проханням видачі свідоцтва відразу після спливу шестимісячного терміну після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але, на його подив, нотаріус повідомила його про те, що його брат також вступив в спадкові права та є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а він, відповідно, власником іншої 1/2 частини.

Відповідно нотаріусом було оформлено спадщину батька позивача, його дітям у рівних частках, а саме: 1/2 ОСОБА_2 (відповідачу) та 1/2 ОСОБА_1 (позивачу) .

Після чого, нотаріусом 04.06.2015 було видано на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7) .

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (надувальна давність) , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває надувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до обставин справи брат позивача поїхав жити в рф приблизно в 1990 році, ще до розпаду СРСР. Їхні батьки: мати ОСОБА_7 та батько ОСОБА_4 проживали в квартирі з 1997 року.

Після смерті матері в 2009 році, брат позивача приїздив в Суми на її похорони. Під час похорон він сказав позивачу про те, що квартира йому не потрібна і хай батько оформлює спадщину на себе, а потім коли батька не стане, то квартира залишиться позивачу, оскільки він доглядає батьків та живе в м. Сум.

Коли помер їхній батько, позивач телефоном повідомив брата про його смерть, але той сказав, що не може приїхати на похорони. Щодо квартири, яка залишилася після смерті батька, брат повідомив позивача про те, що вона йому не потрібна та він відмовляється від неї.

Але, коли позивач у 2015 році довідався про те, що брат написав заяву про прийняття спадщини, позивач йому передзвонив та запитав, чому він це зробив всупереч своєї обіцянки про те, що спадщина йому не потрібна. На, що брат повідомив позивача про те, що вищевказана квартира йому дійсно не потрібна, заяву про прийняття спадщини він написав невірно зрозумівши українського нотаріуса, що якщо він не напише заяву то його половина квартири відійде у власність територіальної громади.

Враховуючи те, що відмовитися від спадщини вже не можна, брат пообіцяв в будь-який час приїхати в м. Суми та подарувати позивачу 1/2 квартири. До теперішнього часу він не відмовляється від даної обіцянки, але і не приїжджає в м. Суми.

Тобто, співвласник квартири та відповідач по справі повністю відмовився від свого нерухомого майна з 2013 року, позивач відкрито користується всією квартирою, платить комунальні послуги, ремонтує її на протязі 12 років.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння та вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

У п. п. 5, 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав № 5 від 07.02.2014 роз`яснено про те, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України) . При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України) . Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0005740-14#Text) .

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1402-19#Text) .

Верховний Суд України у постанові від 27.09.2018 у справі № 571/1099/16-ц, провадження № 61-2821св18 зауважив на тому, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність, володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77086890) .

Визнаючи поняття умови набуття права власності на чужі речі , Верховний Суд України в постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 19156св18 був більш лаконічний та визначив, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння) . Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75691639) .

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2019 у справі № 465/6560/15-ц, провадження № 61-23753св18 зазначено про те, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Застосовуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Має значення факт добросовісності позивача саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном) , тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Таким чином, з огляду на фактичні норми закону, які регулюють спірні відносини, умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку. Вищевказана правова позиція узгоджується з позицією, яка викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 729/608/17 про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Такий правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/83870484) .

24.01.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/16913/16-ц, провадження № 61-24031св18 вказав на те, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79445638) .

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При звернення до суду дана особа повинна доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу.

Із змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із змісту ст. 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) від 10.02.2020, заява № 4909/04, § 58) (zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_672) .

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, слід задовольнити частково. Слід визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 згідно свідоцтву про право на спадщину за законом, серія та номер 650, від 26.09.2015 року, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сіряченко Н. Ю. , бланк серії ПАН № 671163.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 згідно свідоцтву про право на спадщину за законом, серія та номер 650, від 26.09.2015 року, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сіряченко Н. Ю. , бланк серії ПАН № 671163.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: Ігор БИЧКОВ