ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/1434/25
Номер провадження 22-ц/818/3648/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року в складі судді Щепіхіної В.В. по справі № 638/1434/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 04 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 9276151, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 7000,00 грн зі сплатою процентів. 26 березня 2024 року за договором відступлення прав вимоги № 104-МЛ ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 9276151 від 04 листопада 2023 року на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість у розмірі 23 758,54 грн, з яких 6416,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 342,54 грн - заборгованість за відсотками. Досудову претензію про сплату заборгованості не виконано.

Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 9276151 від 04 листопада 2023 року у розмірі 23 758,54 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження виникнення обов`язку у ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Доказів ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору не надано. Час підписання договору у ньому та анкеті-заяві відрізняється. Копія платіжного доручення 114377762 від 04 листопада 2023 року на суму 7 000,00 грн не може вважатися належним доказом надання ОСОБА_1 кредиту, оскільки не відповідає вимогам до платіжних документів. У матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який здійснювалося перерахування коштів, належить саме ОСОБА_1 . Виписки з особового рахунку відповідача не надані. Витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 104-МЛ від 26 березня 2024 року, який долучений до позовної заяви, не передбачений відповідним договором відступлення прав вимоги і не містить обов`язкових реквізитів належного засвідчення.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 21 травня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було застосовано законодавчі норми, що втратили чинність. У процесі формування анкети-заяви на кредит за кредитним договором № 9276151 з технічних причин ТОВ «Мілоан» було помилково вказано некоректний час оформлення та розгляду заяви № 9276151 в анкеті-заяві на кредит, оскільки був використаний час за Грінвічем через технічні налаштування сервера. Вірний час підписання Кредитного договору № 9276151 від 04 листопада 2023 року - 17:21 за Київським часом (UТС +2). При укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Товариство не банк, а небанківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників. Перерахунок кредитних коштів ТОВ «Мілоан» здійснювався через платіжні сервіси ТОВ «ФК» Контрактовий дім» без відкриття рахунків та емітування платіжної картки відповідача, тож факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника підтверджується доданою до позовної заяви копією платіжного доручення № 114377762. Витяг з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26 березня 2024 року виготовлений представником позивача, оскільки в Реєстрі боржників до договору про відступлення прав вимоги містяться персональні дані інших осіб.

Також просило витребувати у ТОВ «ФК» Контрактовий дім» інформацію щодо перерахування 04 листопада 2023 року первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 7 000,00 грн згідно платіжного доручення №114377762. Вказало, що ТОВ «ФК» Контрактовий дім» не має правових підстав на розкриття йому як вторинному кредитору банківської таємниці стосовно рахунку ОСОБА_1 , тому він позбавлений можливості самостійно отримати документ про перерахування коштів за кредитним договором.

Вказане клопотання про витребування доказів колегія суддів залишає без задоволення на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки з таким клопотанням позивач до суду першої інстанції не звертався.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 листопада 2023 року ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування подана анкета-заява на кредит № 9276151 на суму 7000,00 грн строком на 15 днів (а.с. 15 зворот - 16). В анкеті-заяві вказано, що договір підписано о 06:20:44.

04 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 9276151 (а.с. 8-13).

Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7 000 грн.

Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 105 днів з 04 листопада 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Відповідно до п. 1.4. Договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 19 листопада 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 17 лютого 2024 року (останнього дня строку кредитування).

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 10,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

У п. 1.5.3. Договору визначено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18 900,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 6.1. Договору це договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

За змістом п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Договір підписано 04 листопада 2023 року одноразовим ідентифікатором 999451 о 17:21 (а.с. 8).

Додатками до договору є графік платежів, заява на отримання кредиту № 9276151, додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором (а.с. 13 зворот -14).

Відповідно до довідки про ідентифікацію б/н від 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 підписав договір одноразовим ідентифікатором 999451 04 листопада 2023 року о 17:21:12, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор, НОМЕР_2 (а.с. 15).

На підтвердження переказу на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 7000,00 грн позивачем надано копію платіжного доручення від 04 листопада 2023 року № 114377762, завіреного печаткою та підписом уповноваженої особи ТОВ «Мілоан», в якому вказано рахунок отримувача НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 9276151 (а.с. 16 зворот).

З відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан», вбачається, що ОСОБА_1 нараховувались проценти за користування кредитом: з 05 листопада 2023 року по 19 листопада 2023 року у розмірі по 0,70 грн на день, з 20 листопада 2023 року по 26 грудня 2023 року - по 210,00 грн на день, 26 грудня 2023 року нараховано і сплачено комісії за пролонгацію 100,00 грн, сплачено процентів по кредиту 649,00 грн і тіла кредиту 584,00 грн, з 27 грудня 2023 року по 10 січня 2024 року проценти нараховувались у розмірі по 0,64 грн на день, з 11 січня 2024 року по 03 березня 2024 року - по 192,48 грн на день (а.с. 17-18).

З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 9276151 від 04 листопада 2023 року вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 23758,54 грн, з яких 6416,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 17342,54 грн - заборгованість за процентами (а.с. 18 зворот).

26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, за яким кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 19-23).

На підтвердження відступлення прав вимоги також надано копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 26 березня 2024 року, платіжної інструкції № 406 від 26 березня 2024 року, витягу з реєстру боржників, в якому вказаний ОСОБА_1 з сумою заборгованості 23 758,54 грн (а.с. 24-25).

02 січня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складено на ім`я ОСОБА_1 претензію щодо погашення боргу в розмірі 23 758,54 грн (а.с. 25 зворот).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало суду копії договору про споживчий кредит № 9276151 від 04 листопада 2023 року, графіку платежів за договором, а також анкету-заяву на кредит № 9276151 від 04 листопада 2023 року. У договорі зазначено, що він укладений в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Разом з тим, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання ОСОБА_1 електронного повідомлення на укладання електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідачки при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало довідку ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, яка підтверджує ідентифікацію ОСОБА_1 при укладенні договору № 9276151 від 04 листопада 2023 року, який підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 999451, час відправки ідентифікатора: 04 листопада 2023 року о 17:21:12, номер телефону: НОМЕР_2 (а.с. 15).

Проте ця довідка була сформована попереднім кредитодавцем ТОВ «Мілоан» і не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору.

До того ж, в анкеті-заяві на кредит № 9276151 вказано час підписання договору 06:20:44, що не узгоджується з часом 17:21, вказаним у договорі та довідці про ідентифікацію, пояснень щодо різниці у часових поясах до суду першої інстанції позивачем надано не було, та ці пояснення не спростовують різниці у часі підписання.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів надання ОСОБА_1 кредиту за договором про споживчий кредит № 9276151 від 04 листопада 2023 року.

Позивач надав копію платіжного доручення 114377762 від 04 листопада 2023 року на суму 7000,00 грн, яке підписано посадовою особою ТОВ «Мілоан» з прикладенням печатки товариства (а.с. 18 зворот).

Однак таке платіжне доручення не є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 7000,00 грн були перераховані на кредитний рахунок № НОМЕР_1 , між тим доказів того, що вказаний картковий рахунок належить відповідачу, матеріали справи не містять.

До того ж, зазначене вище платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь-яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить).

Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору № 9276151 від 04 листопада 2023 року.

При цьому, посилання суду на Постанову Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене Постановою Національного банку 30 грудня 1998 року №566, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, вказаних вище висновків не спростовують, оскільки чинні Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затверджене Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена Постановою Правління НБУ від 27 липня 2022 року № 163, також містять аналогічні вимоги до первинних документів, реквізити платіжних інструкцій, вимоги до інформації про прийняття до виконання платіжної інструкції, і таким вимогам надана позивачем копія платіжного доручення не відповідає.

Натомість посилання позивача на постанову Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113 «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договору небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» є необґрунтованим, оскільки дана постанова регулює виключно вимоги до кредитних договорів, укладених небанківськими фінансовими установами, та не стосується оформлення або правомірності платіжних документів.

Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит № 9276151 від 04 листопада 2023 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу, з клопотаннями про витребування доказів до суду першої інстанції не зверталось.

За таких умов суд першої інстанції обґрунтовано вважав недоведеним проведення ТОВ «Мілоан» ідентифікації відповідача при укладенні договору та надання ОСОБА_1 кредиту за вказаним договором.

Також колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за кредитним договором від 04 листопада 2023 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зроблено висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12.

Надана позивачем копія витягу з реєстру боржників посвідчена лише ним самим, не містить підпису уповноваженої особи первісного кредитора ТОВ «Мілоан» та печатки товариства; копії самого реєстру боржників за формою, передбаченою додатком до договору відступлення права вимоги, суду не надано. За таких умов, суд позбавлений можливості встановити факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 04 листопада 2023 року.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та дана їм належна оцінка.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» необхідно залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина