Справа № 740/5065/25
Провадження № 2/740/2357/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Дударця Д.В., за участю секретаря судового засідання Каленіченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 945153547 від 18.06.2021 в розмірі 86 702,00 грн, понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 18.06.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 945153547 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним з використанням допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4Q87Т. Згідно з умовами кредитного договору 18.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22 000,00 грн на його банківську карту.

28.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за зазначеним кредитним договором. У подальшому до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 укладалися додаткові угоди.

05.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за зазначеним кредитним договором.

20.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено договір факторингу №20/10/23-03, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за зазначеним кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників б/н до Договору факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 у загальній сумі 86 702,00 грн, яка складається із: 22 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 64 702,00 гривень заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань за укладеним договором, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» просило стягнути заборгованість у судовому порядку.

Стислий виклад позиції відповідача

У поданому до суду відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 зазначив, що на момент укладення кредитного договору він мав статус резервіста та на нього поширюються гарантії, передбачені статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», щодо звільнення від сплати відсотків. Також позивачем не надано копії договору факторингу, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», що унеможливлює перевірку факту переходу прав вимог. Враховуючи наведене, відповідач просив суд залучити до участі у справі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», визнати незаконними нарахування відсотків у розмірі 64 702 гривень та суми боргу в розмірі 2 772 гривень, встановивши, що основний борг становить 19 228 гривень та відстрочивши при цьому рішення суду про стягнення заборгованості до завершення особливого періоду або в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» відмовити. Крім того, заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу та судового збору.

У додаткових поясненнях представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Поляков О.В. зауважив, що відповідачем, який із посиланням на статтю 14 Закону «Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» заперечував проти нарахування відсотків, надано військовий квиток, згідно з яким вбачається, що останній вступив до лав ЗСУ 23.05.2016. При цьому, відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів. Вважав співмірною заявлену до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням зазначеного просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 000 гривень, судовий збір у сумі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 12.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано письмові докази, що становлять банківську таємницю.

09.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» надійшла до суду заява про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 945153547 від 18.06.2021 у розмірі 22 000 гривень, судовий збір у сумі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.16.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 945153547 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним з використанням одноразового персонального ідентифікатора MNV4Q87Т.

Згідно з п. 4.4 Кредитного договору визначається, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку юридичну силу, як і власноручний підпис.

Відповідно до п.1.1. договору товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети на суму 22 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі.

18.16.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15 000 грн на його банківську карту, що підтверджується платіжним дорученням № 5033с136-6d3f-448с-8а80-39f73f21сесс від 18.06.2021.

Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В цій додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року . При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2024 року.

05.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором.

03.08.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №2, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року . При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 05 серпня 2020 року.

30.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, що продовжила строк договору до 30 грудня 2024 року.

20.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено договір факторингу №20/10/23-03, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 86 702,00 гривень. Цей факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №20/10/23-03 від 20.10.2023.

Сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором № 945153547 від 18.06.2021 становить: 86 702,00 грн, яка складається із: 22 000,00 гривень заборгованості за кредитом; 64 702,00 гривень заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. Зазначена сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 20.10.2023 - 31.07.2025.

Як вбачається з відповіді на витребувану судом інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 , наданою АТ «СЕНС БАНК», на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовану карту № 5355-08, на яку здійснено переказ коштів 18.16.2021 в розмірі 22 000 грн.

Норми права, які були застосовані судом

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Беручи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на підставі укладеного договору факторингу набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 945153547 від 18.06.2021 в розмірі 86 702,00.

Зазначений вище кредитний договір було укладено в електронній формі шляхом акцептування пропозиції укласти кредитний договір. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Мотивована оцінка та висновки суду

У справі встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Збройних Силах України, і на нього поширюються пільги (не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом), передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з початку запровадження особливого періоду, тобто з 17 березня 2014 року. Зазначене не заперечується позивачем з урахуванням поданої до суду заяви про зменшення позовних вимог та пред`явлення до стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22 000 грн.

Разом з тим, позивач надав документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з якого вбачається, що позивач не врахував поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що потягло віднесення сплачених боржником за договором сум не на погашення заборгованості за тілом кредиту, а на погашення відсотків.

Оскільки за час дії кредитного договору відповідачем було сплачено 2 772,00 грн на погашення заборгованості, що також підтверджується наданою відповідачем випискою з особистого рахунку, але останній має наведені вище пільги, то суму погашення слід віднести на тіло кредиту, відповідно зменшивши розмір заборгованості, що підлягає стягненню.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання у строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок заборгованості за тілом кредиту суми в розмірі 19 228,00 грн, що складає різницю між наданим тілом кредиту та сплаченими відповідачем на його погашення грошових коштів (22 000 грн - 2 772,00 грн).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 09.07.2025 №09/07/25-01, укладений між адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024 до договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» становить 7 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом.

При цьому, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначений позивачем розмір зазначених витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Судовий збір

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наданої позивачем платіжної інструкції позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору як учасник бойових дій, що підтверджується копією посвідчення УБД серії НОМЕР_1 , яка знаходиться у матеріалах справи.

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір у розмірі 2 117,18 грн (2422,40х19228/22000).

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до завершення особливого періоду, суд зазначає таке.

Положеннями ч. 1 ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За змістом ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан.

З аналізу положень ст. 435 ЦПК України слідує, що розстрочка - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які ускладнюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді та безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням; суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що відповідач належним чином не обґрунтував підстави для розстрочення виконання рішення суду, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища.

Крім того, вирішення такого клопотання під час ухвалення рішення нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено.

За вказаних підстав, суд вважає, що клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду також є передчасним, яке може бути вирішено на стадії виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354, 435 ЦПК України, статтями 207, 512, 514, 509, 525, 526, 530, 599, 638, 1046, 1047, 1049, 1077 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за договором № 945153547 від 18.06.2021 в розмірі 19 228 (дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять вісім) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Понесені позивачем товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 117 (дві тисячі сімнадцять) гривень 18 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ястсот) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», , юридична адреса: вул. Алматинська, буд. 8, офіс 310-А, м. Київ, 02090.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ДУДАРЕЦЬ