Справа № 214/9374/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 листопада 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі :

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення відшкодування завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі Відповідач-1) на свою користь суму матеріальної шкоди у розмірі 28508 грн. 49 коп. та вартість автотоварознавчої експертизи у розмірі 5500 грн., а з Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі Відповідач-2) стягнути суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 12989 грн. 98 коп.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 28 листопада 2022 року, о 14 год. 40 хв., в м. Кривому Розі по вул. Світлогірська, буд. 103, водій ОСОБА_1 , Відповідач-1 у цій справі, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 2110», днз НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив обгін у забороненому місці, не обрав безпечної швидкості та допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом марки «TK-GL СК МД», днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2023 року по справі №214/6989/22, яка набрала законної сили, Відповідача-1 було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Так, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ГАЗ 2110», днз НОМЕР_1 , на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач направив заяву про виплату страхового відшкодування саме до Моторно (транспортного) страхового бюро України, у відповідь на яку 13 квітня 2023 року Моторно (транспортним) страховим бюро України на користь позивача було виплачено страхове відшкодування у розмірі 39565 грн. 53 коп. Однак, позивач зазначає, що сплачена сума страхового відшкодування є недостатньою для відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, позаяк згідно висновку експерта №Д12/12/22 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 26.12.2022 року, виконаного на замовлення позивача, сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Geely CK», днз НОМЕР_2 , складає 56900 грн. 87 коп., тоді як згідно цього ж висновку, вартість відновлювального ремонту складає 81401 грн. 28 коп., а згідно ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту склала 81064 грн. без ПДВ. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що Відповідач-2 зобов`язаний відшкодувати йому недоплачене страхове відшкодування у розмірі 12989 грн. 98 коп., вирахуване наступним чином: 52555 грн. 51 коп. (сума відшкодування, яку Відповідач-2 мав виплатити позивачу, що розрахована: 56900 грн. 87 коп. (сума матеріального збитку визначена автотоварознавчим дослідженням, що складається із 21022 грн. 20 коп. (вартість ремонтних робіт) + 14151 грн. 89 коп. (вартість матеріалів) + 21726 грн. 78 коп. (вартість змінних деталей) + 0 (втрата товарної вартості)) - 4345 грн. 36 коп. (податок на деталі, що підлягають заміні)) 39565 грн. 53 коп. (сума виплаченого Відповідачем-2 відшкодування). Разом з тим, Відповідач-1 зобов`язаний відшкодувати позивачу матеріальні збитки, які були завдані йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 листопада 2022 року, на суму 28508 грн. 49 коп., яка вирахувана ним наступним чином: 81064 грн. (сума грошових коштів, витрачених для відновлювального ремонту автомобіля) - 39565 грн. 53 коп. (сплачена сума Моторно (транспортним) страховим бюро України) 12989 грн. 98 коп. (сума, яка має бути доплачена Моторно (транспортним) страховим бюро України) = 28508 грн. 49 коп. Окрім того, позивач просить суд стягнути з Відповідача-1 на його користь витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 5500 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але матеріали справи містять надану ним письмову заяву, в якій представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач-1 у судове засідання також не з`явився, але матеріали справи містять надану його представником письмову заяву, в якій останній просить суд відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за відсутності сторони відповідача з урахуванням доводів, викладених у долученому до матеріалів справи відзиві на позов.

Так, згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позов зазначено, що з наданих позивачем доказів є незрозумілим те, чи надавався висновок автотоварознавчого дослідження за №Д12/12/22 від 26.12.2022 року до Відповідача-2 для узгодження суми відшкодування та не надано доказів того, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а відтак у задоволенні пред`явлених позовних вимог слід відмовити.

Представник позивача, у свою чергу надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач-2 про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , позивач є власником автомобіля марки «TK-GL СК МД», днз НОМЕР_2 .

Як убачається зі змісту позову та підтверджується матеріалами справи, 28 листопада 2022 року, о 14 год. 40 хв., в м. Кривому Розі по вул. Світлогірська, буд. 103, водій ОСОБА_1 , Відповідач-1 у цій справі, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 2110», днз НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив обгін у забороненому місці, не обрав безпечної швидкості та допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом марки «TK-GL СК МД», днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані факти та обставини підтверджуються постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2023 року по справі №214/6989/22, яка набрала законної сили та якою винним у даній дорожньо-транспортній пригоді було визнано Відповідача-1, який своїми діями порушив вимоги Правил дорожнього руху України, через що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно висновку експерта №Д12/12/22 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 26.12.2022 року, наданого судовим експертом Чивчишем О.П. на замовлення позивача, за проведення якого позивачем було сплачено 5500 грн. 00 коп., сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Geely CK», днз НОМЕР_2 , склала 56900 грн. 87 коп. (21022 грн. 20 коп. (вартість ремонтних робіт) + 14151 грн. 89 коп. (вартість матеріалів) + 21726 грн. 78 коп. (вартість змінних деталей) + 0 (втрата товарної вартості)), при цьому згідно цього ж висновку вартість відновлювального ремонту складає 81401 грн. 28 коп.

Так, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ГАЗ 2110», днз НОМЕР_1 , на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач направив заяву про виплату страхового відшкодування саме до Моторно (транспортного) страхового бюро України, у відповідь на яку 13 квітня 2023 року Моторно (транспортним) страховим бюро України на користь позивача було виплачено страхове відшкодування у розмірі 39565 грн. 53 коп. (платіжна інструкція №920774 від 13.04.2023 року).

Між тим, вартість здійсненого позивачем відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу склала 81064 грн. (акт здачі-прийняття робіт №35 від 22.12.2023 року, платіжна інструкція №3424 від 22.12.2023 року платіжна інструкція №3423 від 22.12.2023 року).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені ст. 7 Закону України «Про страхування», одним із видів якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно п. 39.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом.

Пунктом 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 вказано, що «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

У постанові у Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі №755/7666/19 було зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №522/15636/16-ц зазначено, що «якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу».

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що відповідачем не була застрахована цивільно-правова відповідальність, відшкодування позивачу збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є Відповідач-1, було проведено саме Моторно (транспортним) страховим бюро України, тобто Відповідачем-2, яке виплатило потерпілому страхове відшкодування в розмірі 39565 грн. 53 коп.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до висновку експерта №Д12/12/22 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 26.12.2022 року, сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Geely CK», днз НОМЕР_2 , склала 56900 грн. 87 коп. (21022 грн. 20 коп. (вартість ремонтних робіт) + 14151 грн. 89 коп. (вартість матеріалів) + 21726 грн. 78 коп. (вартість змінних деталей) + 0 (втрата товарної вартості)), тоді як згідно цього ж висновку, вартість відновлювального ремонту складає 81401 грн. 28 коп., а згідно ремонтної калькуляції та акту здачі-прийняття робіт №35 від 22.12.2023 року фактична вартість здійсненого відновлювального ремонту склала 81064 грн. без ПДВ.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що правильним буде стягнення саме з винного водія різниці між сплаченою вартістю відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу та вартістю матеріального збитку, який мав бути сплачений позивачу Моторно (транспортним) страховим бюро України та визначеного у тому числі з урахуванням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком з урахуванням коефіцієнту зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу та суми визначеного податку на додану вартість.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню, відповідно до здійснених позивачем розрахунків, з якими погоджується суд, наступні суми: з Відповідача-2 - недоплачене відшкодування у розмірі 12989 грн. 98 коп., з Відповідач-1 28508 грн. 49 коп. як різниця між вартістю сплаченого відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та вартістю матеріального збитку, що мав бути сплачений Моторно (транспортним) страховим бюро України.

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно визначеної позивачем ціни позову та наявної в матеріалах справи квитанції убачається, що позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

При цьому, вартість проведення транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, спричиненого позивачу, за проведення якого останнім було сплачено 5500 грн. 00 коп., відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, суд відносить до витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Отже, відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з Відповідача-1 на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору відповідно до пред`явлених до нього позовних вимог у розмірі 2072 грн. 58 коп. та пов`язані із розглядом справи у розмірі 5500 грн., а з Відповідача-2 на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору відповідно до пред`явлених до нього позовних вимог у розмірі 611 грн. 42 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, будинок 21) матеріальну шкоду у розмірі 28508 грн. 49 коп., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2072 грн. 58 коп. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 5500 грн.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (, юридична адреса: м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8) на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, будинок 21) недоплачене відшкодування у розмірі 12989 грн. 98 коп. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 611 грн. 42 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.