Справа № 298/1488/25
Номер провадження 2-о/298/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Ротмістренко О.В.,

за участі: секретаря судових засідань Хомин Л.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Єгер Наталія Дмитрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив :

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_3 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Єгер Наталія Дмитрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання матері заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю останньої, за адресою: АДРЕСА_1 .

Як ідеться в заяві, 09.08.2013 ОСОБА_5 заповіла все своє майно своїй доньці ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. ОСОБА_5 була зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належав їй на праві власності. Згідно рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 28.02.1968 поштову адресу будинку змінено з « АДРЕСА_3 . Донька ОСОБА_6 , з 2018 року жила в житловому будинку разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , що обумовлене похилим віком, хворобою та необхідністю постійного догляду матері. Син ОСОБА_5 ОСОБА_7 не прийняв спадщину матері, оскільки на цей момент помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.01.2015. 12.08.1967 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ) та після укладення шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_9 » ОСОБА_4 ),

Як указує заявниця, 02.12.2024, коли проживати в м. Слов`янськ було дуже небезпечним, ОСОБА_4 переїхала на проживання на Закарпаття та проживала за адресою АДРЕСА_4 , та була внутрішньо переміщеною особою. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 . Місцем реєстрації ОСОБА_4 на момент смерті: АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання як внутрішньо-переміщеної особи АДРЕСА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який вона прийняла у спадщину після смерті матері, проте не оформила спадкові права.

Як ідеться в заяві, у встановлений законом шестимісячний термін ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталії Дмитрівни ОСОБА_4 (надалі - нотаріус Єгер Н.Д.) щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва на спадщину за її матір`ю. Проте нотаріусом Єгер Н.Д. повідомлено, що для підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_4 за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 необхідно подати витяг з реєстру територіальної громади, або довідку про реєстрацію місця проживання, або інший документ, що може підтвердити відповідний факт (в тому числі рішення суду).

У зв`язку із тим, що місце реєстрації ОСОБА_4 на момент смерті матері ОСОБА_5 була відмінна від тої, за якою ОСОБА_4 фактично проживала разом зі своєю матір`ю, заявниця звернулась в суд з вказаною заявою.

Водночас зауважує, що встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду від 13.11.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.

17.12.2025 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у звя`зку з необхідністю долучення додаткових доказів у справі.

22.12.2025 на адресу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшли письмові заяви свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

24.12.2025 на адресу суду від представника заявниці надійшли додаткові пояснення у справі та заява про приєднання додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні, призначеному до розгляду на 06.10.2025, ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, наведених у ній, та просила таку задовольнити. Також просила врахувати подані 22.12.2025 та 24.12.2025 додаткові докази у справі.

У судове засідання, призначене до розгляду на 24.12.2025, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , приватний нотаріус Єгер Наталія Дмитрівна, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання її померлої матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті останньої за адресою: АДРЕСА_2 .

Як убачається з заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтверджується: свідоцтвом про народження від 13.02.1969 серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про шлюб (повторно) серії НОМЕР_2 від 10.03.2017, з якого вбачається, що ОСОБА_12 22.10.1988 уклала шлюб із ОСОБА_13 та у зв`язку з цим змінила прізвище на ОСОБА_14 .

Як убачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 19.04.2025 19.04.2025, виданого Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у віці 76 років ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, місце смерті село Кострина Ужгородського району Закарпатської області.

Як ідеться у заяві, на момент ОСОБА_15 проживала разом з ОСОБА_1 .

З довідки від 24.02.2025 № 2102- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи убачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 є АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_4 .

З довідки від 16.04.2022 № 2102- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи убачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання АДРЕСА_6 .

Померла ОСОБА_4 матір заявниці, є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 100 років, місцем смерті значиться м. Слов`янськ, Донецька область.

Факт родинних зв`язків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується: довідкою про укладення шлюбу № А-00882 від 19.12.1945; свідоцтвом про народження від 27.05.2025 серії НОМЕР_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_8 ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 22.05.2025 № 7, з якого убачається, що ОСОБА_8 у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_9 .

09.08.2013 ОСОБА_5 склала заповіт, зареєстрований в спадковому реєстрі за № 54863214, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не складалося та на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з рішення народного суду м. Словянська Донецької області від 13.11.1968, справа № 2-1417-68г, домової книги для приписки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_2 , листа відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 02.06.2025 № 04-01/1424 ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації, що міститься в листі відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 02.06.2025 № 04-01/1424 згідно реєстрових книг КП «БТІ», поштову адресу з АДРЕСА_7 змінено на АДРЕСА_2 .

Як убачається з акту про проживання особи за певною адресою від 18.05.2025, складений ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з останньою.

До матеріалів справи додано письмові заяви свідків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) від 17.12.2025 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_8 ) від 17.12.2025, в яких указано, що ОСОБА_4 перед смертю ОСОБА_5 проживала разом з останньою у зв`язку з її похилим віком, здійснювала за нею догляд, а після смерті займалася її похованням.

З листа приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу від 19.12.2025 № 192/02-14 убачається, що 19.04.2025 за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 . Інших заяв про прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 не надходило.

З листа приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу від 29.10.2025 №29.10.2025/147/02-14 убачається, що у своїй заяві про прийняття спадщини ОСОБА_1 вказала, що спадковим майном є житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_7 , який належав матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після якої ОСОБА_4 прийняла, але не оформила спадкових прав. У Спадковому реєстрі відомості про заведення Спадкової справи за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 відсутні. Для підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_4 за померлою ОСОБА_5 . ОСОБА_1 рекомендовано, зокрема, звернутись до суду .

Підставою звернення ОСОБА_1 з вказаною заявою є необхідність встановлення факту постійного проживання її померлої матері ОСОБА_4 , після смерті якої вона прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, разом з ОСОБА_5 матір`ю ОСОБА_4 , для подальшого оформлення прав на спадкове майно.

Вирішуючи порушене у заяві питання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відносини спадкування врегульовано нормами Глави 84, 86 (Книги 6)ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину за померлою ОСОБА_4 , до неї прийшли всі права та обов`язки, що належали ОСОБА_4 на момент смерті останньої, відтак вона є належним заявником у вказаній справі, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, про який ідеться у заяві є необхідним для реалізації прав заявниці.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відтак особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Суд враховує при застосуванні зазначених норм законодавства, правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 у справі №633/344/16-ц.

Згідно з пунктами 2, 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України (п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справах № 336/709/18-цвід 07.11.2018, № 303/1816/17від 23.12.2019.

Також Верховний Суд у своїй постанові від 17 січня 2022 року по справі № 643/790/20 констатував процесуальну можливість розгляду заяви про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження.

Таким чином, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, в статтях 1268 та 1269 Цивільного кодексу України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого в статті 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях1269, 1270 ЦК України.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів дають підстави для висновку про доведеність факту проживання померлої ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент смерті останньої.

Водночас судом встановлено, що встановлення вищевказаного факту має безпосереднє значення для можливості оформлення ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, в ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про імовірну наявність спору про право.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 19.04.2025 за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 . Інших заяв про прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , в тому числі ОСОБА_2 чоловіка останньої, не надходило.

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , що узгоджується з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1268, 1270 ЦК, ст. ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Єгер Наталія Дмитрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ;

Приватний нотаріус Єгер Наталія Дмитрівна, м. Ужгород, вул.. Ракоці, буд. 10, оф. 3.

Повний текст рішення складено 29.12.2025.

Головуюча О.В.Ротмістренко