Справа № 606/2160/25
У Х В А Л А

іменем України

24 грудня 2025 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Малярчук В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Підгаєцька міська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Підгаєцька міська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання.

Обґрунтовуючи вимоги вказаної заяви, ОСОБА_1 зазначив, що його батьком був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник з батьком проживали разом на день смерті останнього в АДРЕСА_1 . Після смерті батька заявник звернувся із усною заявою про прийняття спадщини до Підгаєцької державної нотаріальної контори, де йому згідно листа завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори В.Нискоклон від 04.03.2025 № 159/01-16 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, так як заявник пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для прийняття спадщини після смерті батька. Інших спадкоємців, які би могли претендувати на спадкове майно, крім заінтересованої особи - ОСОБА_2 немає.

Ознайомившись із вказаною заявою, дослідивши та оцінивши подані докази, суд виходить з наступного.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди (частина перша); юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина друга).

Згідно зі статтею 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1).

Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавець у процесуальному законі окреслив перелік фактів, які можуть бути встановлені в порядку окремого провадження, проте зазначив, що у межах цього непозовного виду цивільного судочинства можуть бути встановлені й інші факти, за умови, що від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян й законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України окремо закріплено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21) сформульовано висновки, відповідно до яких існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий; в разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності; враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України (пункти 94, 97, 99).

Крім того, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів (пункт 104).

Так, відповідно до відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно листа завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори В.Нискоклон від 04.03.2025 № 159/01-16 до Підгаєцької державної нотаріальної контори надійшло усне звернення від заявника ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Однак, заявник ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини, який становить шість місяців з дня смерті спадкоємця, згідно ст. 1270 ЦК України, а тому видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд вважає, що встановлення заявнику ОСОБА_1 факту постійного проживання разом із спадкодавцем - батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини пов`язане з подальшим вирішенням спору про право.

У вище зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суд також зазначила, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право (пункт 76). У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 77).

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За установлених у цій справі конкретних обставин факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом із спадкодавцем - батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини не може бути встановлено за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим у відкритті провадження у справі за заявою заявника ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 4, 258 - 261, 293 - 294, 315, 352 - 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Підгаєцька міська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він вправі звернутися до суду для вирішення цього спору за загальним правилом у позовному провадженні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Малярчук В.В.