Дата документу 11.12.2025Справа № 554/9626/25
Провадження № 2/554/4066/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління майном комунальної власності міста, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, про визнання його членом сім`ї ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання за ним право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що 26.06.1966 року його дідусь ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстровано Полтавським Міським бюро ЗАГС. Після укладення шлюбу прізвище бабусі змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Під час перебування у шлюбі в бабусі та дідуся народився син ОСОБА_7 , який є батьком позивача. ОСОБА_1 вказує, що рішенням комітету Полтавської міської Ради народних депутатів від 30.06.1983 року прийнято рішення заселити сім`ю ОСОБА_3 у складі трьох осіб за адресою АДРЕСА_2 , з метою відселення родини з ветхого будинку по АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , у зв`язку з його смертю квартиронаймачем нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 стала ОСОБА_2 , як дружина померлого. Позивач зазначає, що його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживали у цивільному шлюбі , без його реєстрації разом з бабусею ОСОБА_2 у квартирі за адресою АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що з огляду на те, що його батьки проживали у цивільному шлюбі, він після народження був зареєстрований за адресою реєстрації його матері АДРЕСА_5 , однак разом з батьками вони проживали у квартирі бабусі по АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що після того, як його батьки перестали проживати разом, він залишився жити разом з батьком та бабусею за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 вказує, що 10.10.2018 року він уклав шлюб з ОСОБА_9 , після укладення якого дружина змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». Від вказаного шлюбу у них народився син ОСОБА_10 . Позивач зазначає, що разом з дружиною та сином проживали за адресою АДРЕСА_2 . 16.03.2021 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» на ім`я ОСОБА_2 було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 . Позивач вказує, що за життя його бабуся ОСОБА_2 вирішила зайнятись приватизацією квартири та звернулась із заявою до архівного відділу Полтавської міської ради з проханням надати рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 30.06.1983 року. Листом № Г-05.5-10/84 від 19.04.2021 року архівний відділ Полтавської міської ради надав архівний витяг з протоколу № 17 засідання виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 30.06.1983 року. Разом з тим, договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 0112/45 від 20.07.2021 р. підтверджується, що ОСОБА_2 була квартиронаймачем після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Позивач вказує, що його бабуся за життя питання приватизації квартири не вирішила. ОСОБА_1 вказує, що перебуваючи у відрядженні йому було повідомлено про смерть його бабусі ОСОБА_2 та його батька ОСОБА_7 . ОСОБА_1 зазначає, що він займався похованням бабусі та батька. Після смерті бабусі та батька він звернувся до приватного нотаріуса про відкриття спадщини. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житлове приміщення, а саме квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , оскільки його бабусею ОСОБА_2 процедура приватизації була розпочата, однак не завершена до кінця. Позивач зазначає, що за час його проживання у квартирі АДРЕСА_4 він вчасно сплачував за комунальні послуги, проводив ремонтні роботи в квартирі, разом з бабусею та батьком вони вели спільне господарство та разом утримували вказане житлове приміщення. Позивач вказує, що з метою врегулювання питання зміни наймача квартири АДРЕСА_4 він звернувся із заявою щодо зміни наймача житлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 до Управління майном комунальної власності міста. Листом № Г01-05-01.12/390-296 від 18.06.2025 р. йому повідомлено про відсутність повноважень щодо вирішення питання зміни наймача житлового приміщення. У зазначеному листі чітко вказано, що Управління є виконавчим органом міської ради, створеним для реалізації політики у сфері управління комунальної власності та здійснює повноваження з питань приватизації, оренди, продажу тощо, але не наділене повноваженнями щодо вирішення питання зміни наймача. З цих підстав, звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

10 вересня 2025 року від відповідача Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому при розгляді даної справи покладались на розсуд суду. У відзиві зазначили, що квартира АДРЕСА_4 належить до комунальної власності Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради. Згідно з рішенням міськвиконкому № 338 від 30.06.1983 р. «Про часткову зміну рішень міськвиконкому від 09.03.1983 № 137, від 07.04.1983 р. № 151, від 31.12.1982 №687, від 25.05.1983 № 271 та заселення окремих квартир» в двохкімнатну квартиру по АДРЕСА_6 , від якої відмовилась гр.. ОСОБА_11 , заселено сім`ю гр. ОСОБА_3 у складі трьох осіб , з метою відселення з ветхого будинку по АДРЕСА_3 . В квартиру АДРЕСА_4 на підставі ордеру №1017 від 07.07.1983 були заселені рідний дідусь позивача ОСОБА_3 у складі сім`ї з трьох осіб: ОСОБА_2 (дружина, бабуся позивача), ОСОБА_7 (син, батько позивача). Відповідно до свідоцтва про народження від 13.03.1998 серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1 (позивача). ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.01.1985 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_7 також померли, що відповідно підтверджується свідоцтвами про смерть від 14.01.2023 року серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 . Представник відповідача вказує, що визнання за позивачем права користування квартирою АДРЕСА_4 дозволить йому у майбутньому зареєструвати своє місце проживання у вказаному житлі , а також приватизувати його у встановленому законом порядку, оскільки рішення суду замінить собою ордер і стане документом, що підтверджує право проживання у квартирі , що належить до комунальної власності (а.с.152-155).

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_12 про виклик свідка задоволено (а.с.171).

Від представника позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_12 до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.186,187).

Представник відповідача Управління майном комунальної власності міста Н.Курнакова у відзиві просила розглядати справу без участі представника управління (а.с.155).

Третя особа - КП «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 150), в судове засідання свого представника не направили, про причину його неявки суд не повідомлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 26 червня 1966 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 виданого Полтавським міським відділом ЗАГС (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_7 , батьком якого є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Полтавським бюро ЗАГС (а.с.13).

З копії Ордеру № 1017 Виконавчого комітету Октябрської ради народних депутатів від 07.07.1983 року вбачається, що ОСОБА_3 , сім`я якого складається з трьох чоловік, на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів міста Полтави надано право на зайняття двох кімнатної квартири АДРЕСА_4 , жінка ОСОБА_2 , син ОСОБА_7 (а.с.16).

З Архівного витягу з протоколу № 17 засідання виконавчого комітету Полтавської міської Ради народних депутатів від 30 червня 1983 року виданого 19.04.2021 року Виконавчим комітетом Полтавської міської ради вбачається, що згідно з рішенням № 338 від 30.06.1983 р. «Про часткову зміну рішень міськвиконкому від 09.03.1983 № 137, від 07.04.1983 р. № 151, від 31.12.1982 №687, від 25.05.1983 № 271 та заселення окремих квартир» в двохкімнатну квартиру по АДРЕСА_6 , від якої відмовилась гр. ОСОБА_11 , заселено сім`ю гр. ОСОБА_3 у складі трьох осіб , з метою відселення з ветхого будинку по АДРЕСА_3 (а.с.84).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_1 , батьком якого є ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.18).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вбачається, що останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_7 (а.с.19).

З копії звіту з оцінки майна квартири АДРЕСА_4 вбачається, що він виконаний ФОП ОСОБА_13 на замовлення ОСОБА_2 (а.с.23-56).

З копії технічного паспорта виданого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації Міжрегіональне» на квартиру АДРЕСА_4 вбачається, що його виготовлено на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.80-82).

З копії договору № 0112142 від 20.07.2021 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_2 укладено між КП «Житлово-експлуатаційною організацією № 2» та ОСОБА_2 квартиронаймачем (а.с.85-56).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що грудні 2022 року померла ОСОБА_2 (а.с.87).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що грудні 2022 року помер ОСОБА_7 (а.с.88).

З копії звіту з незалежної оцінки майна квартири загальною площею 51,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_8 виконаного ТОВ «Консалтинг Експерт І» вбачається, що власниками вище вказаного нерухомого майна є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.57-82).

З копій Актів про фактичне проживання особи від 05 липня 2024 р. та 26 червня 2025 року складеного ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , веде у вказаній квартирі побут, підтримує її в належному стані, зробив в квартирі ремонт, замінив сантехніку та вікна. ОСОБА_1 приймає активну участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території прибудинкової території та під`їзду (а.с.124,125).

З копій квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою в 2022, 2024, 2025 роках сплачував ОСОБА_1 (а.с.92-123).

З пояснень свідка ОСОБА_17 вбачається, що остання проживає за адресою АДРЕСА_8 . Вказала, що з ОСОБА_1 є сусідами, який проживає у квартирі АДРЕСА_9 з народження зі своєю родиною, а після смерті бабусі та батька із дружиною ОСОБА_18 та сином ОСОБА_10 . В 2023 році подружжя розлучилось , дитина залишилась проживати з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . В подальшому позивач створив нову сім`ю з ОСОБА_19 та в них народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 спільна дитина ОСОБА_20 . Свідок вказала, що на даний час в квартирі АДРЕСА_4 проживають позивач, ОСОБА_19 її син від першого шлюбу ОСОБА_21 та спільна дитина ОСОБА_20 . Свідок вказує, що ОСОБА_1 дійсно безперервно та добросовісно користується вказаним житлом, здійснює поточний ремонт квартири, займається благоустроєм, як своєї квартири так і під`їзду та спільного дому. За час проживання в квартирі АДРЕСА_9 позивач змінив вікна, вхідні двері, замінив сантехніку та здійснив загальний косметичний ремонт квартири. Боргів щодо комунальних платежів чи інших платежів, пов`язаних з обслуговуванням прибудинкової території, за ОСОБА_1 не рахується. Позивач зарекомендував себе, як порядний сусід, ввічливий, добра та чуйна людина і гарний сім`янин (а.с.188).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги у частині встановлення факту родинних відносин судом ураховуються такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Дослідивши надані суду докази, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2 є рідною бабусею позивача ОСОБА_1 та те, що позивач був членом сім`ї останньої, оскільки проживав з народження у вказаній квартирі, разом вели господарство, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви у цій частині.

Щодо визнання права позивача на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає таке.

Як встановлено судом позивач є членами сім`ї та родичем померлої ОСОБА_2 .

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої і другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У відповідності до частини 2 цієї статті член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частинами першою та другою статті 61 ЖК України закріплено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно з положеннями ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (частина перша статті 106 ЖК України).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, у розумінні ч.2 ст. 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають у квартирі разом з наймачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Спірні правовідносини стосуються захисту житлових прав позивача.

Судом встановлено, що позивач вселився в спірну квартиру на законних підставах, будучи членами сім`ї квартиронаймача ОСОБА_2 , та протягом тривалого часу продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_4 . При цьому, з часу смерті ОСОБА_2 та по даний час, балансоутримувачем не пред`являлися вимоги до позивача щодо незаконності зайняття ним спірної квартири.

З огляду на викладене, позивачем надано достатньо допустимих й належних доказів, а тому наявні правові підстави для задоволення їх позову в частині визнання за ним права користування квартирою.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , членом сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_10 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 .

Відповідач Управління майном комунальної власності міста, місце знаходження: 36000 м.Полтава, вул.Соборності, 36, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради місцезнаходження за адресою: вул.Івана Мазепи, буд.30, м.Полтава, .

Суддя Л.І.Савченко