РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19.12.2025 року Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Галащук С.Ю. до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Володимирської міської ради про позбавлення батьківських прав

У С Т А Н О В И В:

В серпні 2025 представник позивача адвокат Галащук С.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 .

Від спільного подружнього життя у них народилась дитина, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Їхнє подружнє життя не склалось, з жовтня 2011 по березень 2012 відповідач не проживав з дружиною та дочкою, у зв,язку з чим ОСОБА_5 в лютому 2012 звернулась до суду та 05.03.2012 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , після чого неповнолітня дочка залишилась проживати з матер,ю.

Відповідач добровільно не приймав участі в матеріальному забезпеченні доньки ніяким чином не піклувався про неї, не проявляв зацікавленості в її подальшій долі.

З 2013 відповідач ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до Республіки Польща , де і перебуває дотепер.

15.07.2020 ОСОБА_5 , мати неповнолітньої ОСОБА_4 , піклування про неї у повному обсязі взяли на себе її дідусь, позивач у справі ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_6 .

Відповідач після смерті колишньої дружини в Україну не повернувся, неповнолітню дочку до себе не забрав, її успіхами та станом здоров,я не цікавиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, не забезпечує щоденних побутових потреб, з 2023 між батьком та дочкою повністю втрачено зв`язок та спілкування. Він виписав доручення на представництво неповнолітньої позивачу, який весь цей час піклується про свою онуку, матеріально забезпечує та підтримує.

Неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована та проживає разом з дідом та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, батько не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки ОСОБА_7 , не бере матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини.

Все це свідчить про байдужість відповідача до долі дитини та злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, а тому органом опіки та піклування надано письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

На підставі викладеного, позивач просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1598грн, що є 50% від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Ухвалою судді від 04.09.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.11.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Галащук С.Ю., в судове засідання не з,явились, надіслали на адресу суду заяву, в якій позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, поданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримала повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово був повідомлений належним чином, в тому числі за засобами оголошення на веб-порталі судової влади, про що в матеріалах справи наявне підтвердження, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього не надходило.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області на адресу суду надіслала письму заяву в якій підтримала позовні вимоги, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , просила здійснювати розгляд справи без її участі.

Суд, згідно ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1,2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України).

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.03.2012.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 15.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис 380.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 15.07.2020 Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис 292.

27.07.2020 відповідачем ОСОБА_2 надано довіреність, якою він уповноважив в тому числі позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , вчиняти від його імені дії, що виникають з адміністративно-правових та цивільних відносин і представляти його інтереси як батька малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у всіх без винятку установах, організаціях та підприємствах, органах і установах освіти, в лікувальних та медичних закладах, тощо.

Довідкою Управління з питань виплат ГУ ПФУ у Волинській області підтверджено відомості, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ЗУ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Неповнолітня ОСОБА_4 має статус члена сім,ї загиблого та право на пільги, встановлені законодавством України для дітей загиблих (померлих) ветеранів війни, посвідчення серії НОМЕР_3 від 05.08.2025.

За довідкою про зареєстрованих осіб та надання житлово-комунальних послуг №2245 від 21.06.2024 неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована разом з дідусем, позивачем по справі, ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 .

Довідкою Вищого професійного училища №25 м.Хмельницький від 04.07.2025 за №8880 підтверджено відомості, що ОСОБА_4 навчається на І курсі денного відділення ВПУ №25 м.Хмельницького за професією «Живописець. Оформлювач вітрин, приміщень та будівель». Термін навчання з 02.09.2024 по 30.06.2027.

Також навчальним закладом представлено психолого-педагогічну характеристику відносно ОСОБА_4 , в які зазначено, що проживає в сім,ї дідуся ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_6 навчання дається важко, переважно через неможливість налагодження соціальної взаємодії з одногрупниками та викладачами, присутні апатія та небажання навчатись, що є наслідком психологічного порушення ПТСР, навчається за змішаною формою навчання. Асоціальна, важко налагоджує нові соціальні зв`язки боляче сприймає будь-які конфліктні ситуації. Класний керівник постійно веде посилений контроль та нагляд за учнем, в телефонному режимі спілкується з дідусем та бабусею, які після смерті матері взяли на себе основну роль у вихованні і турботі про дитину, повністю виконують функції значущих дорослих, забезпечують матеріальні потреби, психологічну підтримку, умови для навчання та розвиток дитини. Вона емоційно прив`язана до них, почувається з ними спокійно і захищено. Водночас, при згадках про батька, ОСОБА_2 , спостерігаються ознаки емоційного дискомфорту: сум, агресія, злість, напруження, у дитини відсутнє відчуття близькості і довіри до нього. Зі слів ОСОБА_7 , вони не спілкуються два роки, він проживає закордоном.

Батько не бере участі у житті і вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків, не забезпечує емоційної і матеріальної підтримки, що призводить до формування у дитини емоційного відчуження від батька.

Також, в якості доказів позивачем додано до позову лист неповнолітньої ОСОБА_7 до батька за засобами соцмережі, в якому вона зауважує, що між ними відсутні налагоджені відносини, відбувались конфліктні ситуації, непорозуміння, вираження образ зі сторони батька, застосування фізичної сили, небажання налагодити стосунки, внаслідок чого дитина вважає доцільним, позбавити батька батьківських прав відносно себе.

Висновком виконавчого комітету Володимирської міської ради, як Органу опіки та піклування, який затверджено рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області 23.10.2025 за №370 , підтверджено, що після смерті матері в 2020 неповнолітня ОСОБА_4 проживає з дідусем ОСОБА_1 , батько дитини з 2013 проживає закордоном, між ним з дитиною неприязні відносини, її успіхами у навчальному процесі не цікавиться, не виявляє бажання приймати участь у її вихованні, не сприяє матеріальному забезпеченню дитини, не дбає про її фізичний і моральний розвиток, не сприяє налагодженню контактів з дитиною. ОСОБА_2 не виявив бажання поспілкуватись та висловити свою позицію щодо предмета спору з працівниками служби у справах дітей, про що свідчать повідомлення, надіслані на його контактний номер телефону. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_4 .

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_4 свідомо ухиляється від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною тривалий час, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, жодним чином не намагається налагодити відносини і контакт з дочкою, матеріально не забезпечує.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Системний аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку про доведеність у даному випадку факту умисного і свідомого ухилення ОСОБА_9 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України правових підстав для застосування крайнього заходу впливу позбавлення батьківських прав щодо дитини, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні, утриманні, фізичному, психічному, соціальному та духовному розвитку дитини, не піклується про її зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги та любові, що в сукупності створює негативний вплив на дитину і призводить до шкідливих наслідків для їх психіки та духовного розвитку.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також, ураховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої, восьмої статті 7СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням неповнолітньої дочки не займається, його життям та здоров`ям не цікавиться, відсутня будь-яка турбота про дитину, про його розвиток.

За таких обставин справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини у зв`язку з умисним ухиленням від виконання батьківських обов`язків по її вихованню та свідомим нехтуванням своїми обов`язками.

Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

Варто також зазначити, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Що стосується аліментів то їх розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України.

З огляду на вказане, суд вважає, що одночасно з прийняттям рішення про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, з останнього слід стягнути аліменти на утримання дитини в заявленому розмірі, а саме 1598грн, що складає 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору при подачі позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав, відповідно до п.13 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», у зв,язку з чим він підлягає стягненню в розмірі 1211,20 грн з відповідача на користь держави. Також, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн щодо задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Керуючись ст. 10, 12, 27, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Галащук С.Ю. до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Володимирської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 позбавити батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 1598 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 27.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в розмірі 1 211 (однієї тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1 211 (однієї тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2025.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ