Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-з/711/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого - судді: Кондрацької Н.М., за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давигори Світлани Анатоліївни про забезпечення позову,-

Встановив:

Адвокат Давигора С.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Придніпровського районного суду міста Черкаси із заявою про вжиття заході забезпечення позову у межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні спілкуванні неповнолітніми дітьми.

Подану заяву обґрунтовує тим, що враховуючи нароми цивільного законодавства та з урахуванням збереження емоційного зв`язку дитини з батьком, вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову у вигляді зобов`язання відповідача до набрання законної сили рішенням суду у даній справі надати позивачу таку можливість спілкування з малолітнім сином за допомогою відеозв`язку кожного тижня, раз у два дні, зокрема у кожний вівторок, четвер та у неділю у вільний від роботи відповідача час, а також за першою вимогою позивача повідомляти інформацію щодо матеріального стану, фізичного здоров`я, розвитку та потреб нашої дитини, місця і умов проживання, перебування нашої дитини, а у разі настання змін, повідомити про це мене особисто на наступний день з дня настання таких обставин, що відповідатиме вимогам розумності та обґрунтованості і будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу. Оскільки з урахуванням віку дитини та того, що батько проживає на території України, а діти закордоном, зазначений вище графік та спосіб спілкування буде достатнім для забезпечення прав та інтересів дитини і позивача та уможливить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення, виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій, що може мати негативний вплив на психоемоційний стан дитини. Просить вжити заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради до набрання законної сили рішенням суду шляхом надання, ОСОБА_1 можливість спілкування з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), малолітнім ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за допомогою відеозв`язку, без завад сторонніх, кожного тижня, раз у два дні, зокрема у кожний вівторок, четвер та у неділю у вільний від роботи відповідача час, а також за першою вимогою позивача повідомляти інформацію щодо матеріального стану, фізичного здоров`я, розвитку та потреб дитини, фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про це особисто позивача не пізніше наступного дня настання таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши вищезазначену заяву, враховуючи обґрунтування представника заявника, приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у обраний ним спосіб, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями ч. 1ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, у пункті 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до вимог ч. 3ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідність забезпечувальних заходів заявленій вимозі полягає у відповідності майнового інтересу заявника заходам, про застосування яких він клопоче перед судом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків, в даному випадку, заборони суб`єкту господарювання вчиняти певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками, які настануть, в даному випадку, внаслідок заборони суб`єкту господарювання вчиняти певні дії.

Судом перевірено обґрунтованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову та враховано, що виник спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми позивача та визначення способів участі у виховання та спілкування з дітьми, що є причиною звернення до суду з позовом.

Однак, судом не встановлено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд прийшов до висновку, що обраний заявником вид заходу забезпечення позову є аналогічним до заявлених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Баззаперечно, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

У постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20) Верховний Суд виклав такий висновок щодо застосування заходів забезпечення позову у справі про визначення місця проживання малолітніх дітей: «колегія суддів звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю. А тому з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, Верховний Суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову».

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що батько, який на час вирішення справи, проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а матір немає права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.

Разом з тим, положеннями частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У матеріалах справи відсутній письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Такий висновок може бути наданий як на запит сторони у справі, так і на виконання вимог ухвали суду про його витребування, зокрема і для вирішення питання забезпечення позову.

Зазначений висновок має важливе значення для вирішення процесуального питання про забезпечення позову, у тому числі з огляду на співмірність заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач.

Судом враховано, що існування, а в подальшому і усунення, перешкод у спілкуванні з дітьми позивача та визначення способів участі у виховання та спілкування його з дітьми, може бути виявлена судом виключно на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Отже, застосування запропонованого заходу забезпечення позову фактично частково вирішує справу по суті предмету позову.

При цьому суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не з`ясовує фактичні обставин справи, а також не оцінює належності, допустимості і достовірності доказів щодо суті спору. Лише під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, які правовідносини випливають із встановлених обставин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що захід забезпечення позову, про який клопоче заявник, не є співмірними, адекватними і необхідними для забезпечення виконання судового рішення, невжиття таких заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Більш того, з огляду на викладене, суд бере до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищенаведене та встановленні обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 24.12.2025.

Головуючий: Н. М. Кондрацька