Справа № 931/977/25
Провадження № 2/931/516/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову

26 грудня 2025 року селище Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Масляна С.В., дослідивши заяву представника позивача Приватного підприємства «Фруктекспол» - Шевчука Віктора Васильовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Фруктекспол» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору,

в с т а н о в и л а:

24.12.2025 року представник позивача ПП «Фруктекспол» - Шевчук В.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення в користь ПП «Фруктекспол» збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору, у сумі 795812,49 грн та судових витрат.

Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме земельні ділянки із кадастровими номерами: :04:000:1366 вартістю 75300 грн; :03:000:0510 вартістю 74900 грн; :04:000:1378 вартістю 82365,48 грн; :03:000:0498 вартістю 68296,15 грн; :04:000:1374 вартістю 60813,08 грн; :05:000:0779 вартістю 78845,27 грн; :04:000:1334 відомості про вартість відсутні в реєстрі; :04:000:0881 вартістю 60412,18 грн; :03:000:0448 вартістю 55242,71 грн; :05:000:0044 вартістю 67272,25 грн; :05:000:0782 вартістю 42891,34 грн; :03:000:0416 вартістю 17552,93 грн; :04:000:0643 вартістю 70734,77 грн; :04:000:1294 вартістю 70399,58 грн.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що між сторонами виник спір щодо стягнення 795812,49 грн збитків, а саме безпідставно виплаченої заробітної плати в сумі 795 812,49 грн (разом із нарахуваннями), яку ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ПП «Фруктекспол», виплатив собі як директору за період 2021 року. Зазначає, що безпідставність нарахування ОСОБА_1 заробітної плати в такій сумі підтверджується звітом незалежного аудитора та висновком судової економічної експертизи. Стверджує, що невжиття таких заходів призведе до труднощів у подальшому виконанні рішення суду у разі задоволення позову. Зазначає, що підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні, однак, відсутність пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення не є підставою для повернення заяви заявнику.

Заявник самостійно встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належать земельні ділянки із кадастровими номерами: :04:000:1366 вартістю 75300 грн; :03:000:0510 вартістю 74900 грн; :04:000:1378 вартістю 82365,48 грн; :03:000:0498 вартістю 68296,15 грн; :04:000:1374 вартістю 60813,08 грн; :05:000:0779 вартістю 78845,27 грн; :04:000:1334 відомості про вартість відсутні в реєстрі; :04:000:0881 вартістю 60412,18 грн; :03:000:0448 вартістю 55242,71 грн; :05:000:0044 вартістю 67272,25 грн; :05:000:0782 вартістю 42891,34 грн; :03:000:0416 вартістю 17552,93 грн; :04:000:0643 вартістю 70734,77 грн; :04:000:1294 вартістю 70399,58 грн, що підтверджено долученою до заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав. Вартість даного нерухомого майна складає 825025,74 грн, що за доводами заявника є співмірною із вартістю заподіяних збитків, що складає ціну позову та ймовірних судових витрат.

З підстав, передбачених ст.ст.149 та 150 ЦПК України, просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на дане нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_1 , оскільки останній в добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 та п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватися судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначила, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Так, судом встановлено, що предметом поданого ПП «Фруктекспол» позову є стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків, завданих підприємству внаслідок його дій, пов`язаних з неналежним виконанням договору.

З метою забезпечення виконання майбутнього рішення суду заявник звернувся із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що вжиття таких заходів забезпечить охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Однак, заявником в обґрунтування поданої заяви не наведено суду жодних належних та допустимих доказів чи обставин, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, також не наведено фактів, які б давали підстави стверджувати про можливі недобросовісні дії з боку відповідача щодо порушення інтересів позивача.

Саме по собі звернення до суду з позовом про стягнення збитків в результаті неналежного виконання договору в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також, суддя не погоджується з доводами представника позивача про забезпечення позову, оскільки земельні ділянки :04:000:1366; :03:000:0510; :04:000:1378; :03:000:0498; :04:000:1374; :05:000:0779; :04:000:1334; :04:000:0881; :03:000:0448; :05:000:0044; :05:000:0782; :03:000:0416; :04:000:0643; :04:000:1294), хоча і перебувають у власності відповідача, але за договорами оренди всі без виключення перебувають в оренді ФГ «Наталія І.П.»» (строком до 2033, 2034, 2035 року), а тому заборона передачі їх третім особам (суборенда, яка входить за своєю суттю в поняття розпорядження) призведе до невиправданого втручання в господарську діяльність вказаного орендаря, який, серед іншого, взагалі не є учасником даної справи.

За наведеного, суд дійшов висновку про відсутність необхідних підстав для забезпечення позову, тому вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Разом з тим суд роз`яснює заявникові, що останній не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 153 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача Приватного підприємства «Фруктекспол» - Шевчука Віктора Васильовича про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Фруктекспол» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Локачинського районного суду С. В. Масляна