Провадження № 2/641/1392/2025 Справа № 641/3355/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участю представника позивача Соловей Л.О., Пантелей В.В.,

свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2

секретаря судових засідань Двірник О.С., Ананко І.Ю,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Харківської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення, в якому згідно уточнення позовних вимог просив визнати за ним право користування житловим приміщенням, а також визнати основним наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення змін до договору найму житлового приміщення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що Виконавчий комітет Жовтневої районної Ради депутатів трудящих 16 травня 1966 року видав ордер № 114060 громадянці ОСОБА_4 з родиною у складі 4 особи на право займання трьох кімнатної квартири площею 46,62 кв. м. у квартирі АДРЕСА_2 . На підставі рішення районної житлової комісії протокол від 12 травня 1966 року № 5, до складу родини входили ОСОБА_4 - основний наймач, ОСОБА_5 - мати, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_6 - донька. В подальшому квартирі АДРЕСА_2 , була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 , згодом вказана вулиця стала проспектом Маршал Жукова, а після цього змінено назву на АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - мати основного наймача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яка проживала у вищезазначеній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла основний наймач, ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 - основного наймача квартири, наймачами квартири залишались ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 (в дівочому ОСОБА_6 , пізніше ОСОБА_9 ) донька основного наймача, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції в Харківській області серія НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 син основного наймача, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 основний наймач була рідною бабусею позивача ОСОБА_3 , а ОСОБА_7 був рідним дядьком позивача, що підтверджується, у тому числі у Витязі зі спадкового реєстру. 28 січня 2019 року ОСОБА_3 прийняв спадщину від свого рідного дядьки ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, спадкова справа № 590/2018, зареєстровано у реєстрі за № 1- 33 та посвідчено державним нотаріусом Лакізою І.В. Дане свідоцтво про право на спадщину підтверджує також те, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем свого рідного дядьки та фактично прийняв весь обсяг майна та майнових прав на спадкове майно. ОСОБА_3 , мати якого ОСОБА_8 (в дівочому ОСОБА_6 , пізніше ОСОБА_9 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , та від самого народження проживав у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (після присвоєння нової адреси). Виховувався значний проміжок часу бабусею ОСОБА_4 з якою і проживав весь час у зазначеній квартирі.

З 1989 року по 2000 рік Позивач у зв`язку з навчанням у Слов`янському технікумі залізничного транспорту та проходженням військової служби тимчасово не проживав у зазначеній квартирі на постійній основі, втім у вільний час та відпустку перебував у вищенаведеній квартирі, та був змушений виписатись з квартири, оскільки реєструвався за вказаним місцем, проте протягом всього часу підтримував родинні стосунки з сім`єю, та у 2000 році повернувся проживати до зазначеної квартири. Отже, на момент з 2000 року до 2018 року у вищезазначеній квартирі проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Також ОСОБА_3 проживає у вищезазначеній квартирі і в даний час, регулярно сплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт квартири. Оскільки ОСОБА_7 був людиною похилого віку та потребував допомоги, то ОСОБА_3 доглядав за ним, вирішував побутові проблеми, оплачував комунальні платежі, купував ліки, поховав за власний рахунок. Тож ОСОБА_7 та ОСОБА_3 спільно проживали однією сім`єю у зазначеній квартирі, вели спільне домогосподарство. Після смерті ОСОБА_7 позивач проживає та доглядає за зазначеною квартирою, тобто продовжує жити як член сім`ї свого рідного дядька ОСОБА_7 та інших родичів (бабусі, прабабусі, матері), які проживали там до смерті, та квартира є його єдиним домом з дитинства. Позивач є єдиним спадкоємцем своєї сім`ї та дядька, що останній проживав у квартирі. Оскільки Позивач значний обсяг часу, проживав разом з ОСОБА_7 у зазначеній квартирі однією родиною та під час спільного проживання не мали ніяких конфліктів, це є підтвердженням того, що ОСОБА_7 надав фактичну згоду на проживання у квартирі позивача. Вказаною квартирою, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, вони користувалися на правах оренди (найму), при цьому, основним наймачем згаданого житла, як було відомо, виступала саме його бабуся.

Представника позивача адвокати Пантелей В.В., Соловей Л.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив .

В поданому відзиві від 16 червня 2020 року, представник Харківської міської ради просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, при цьому посилався на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі рішення 12 сесії 1 скликання міської ради від 28.09.1992 року «Про комунальну власність міста Харкова», більш того позивачем не надано доказів на підтвердження права користуванням цим житлом; відсутні докази ведення позивачем спільного господарства разом з ОСОБА_7 ; відсутні докази згоди наймача та членів сім`ї на вселення у житлове приміщення; немає підтвердження того, що позивач постійно мешкає тільки у спірній квартирі, не надано доказів того, що таке проживання позивача дійсно було відновлено з 2000 року суду не надано, при чому станом на 09.06.2020 рік за вказаною адресою зареєстрованих осіб немає; відсутні докази звернення позивача до наймодавця з питання зміни договору найму житлового приміщення. Згідно з листом Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства ХМР повідомлено, що звернення ОСОБА_3 з питання визнання права користування квартирою АДРЕСА_4 на розгляд виконавчого комітету ХМР не надходило, ОСОБА_3 на квартирному обліку за місцем мешкання при виконавчому комітеті ХМР не перебуває, отже права на отримання житлової площі з комунального житлового фонду не має.

Суд, заслухавши думку представників позивача, заслухавши допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради депутатів трудящих 16 травня 1966 року було видано ордер № 114060 громадянці ОСОБА_4 з родиною у складі 4 особи на право займання трьох кімнатної квартири площею 46,62 кв. м., а саме квартири АДРЕСА_2 , на підставі рішення районної житлової комісії (протокол від 12 травня 1966 року № 5), до складу родини входили ОСОБА_4 - основний наймач, ОСОБА_5 - мати, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_6 донька (передача ордеру іншим особам забороняється).

В подальшому квартира АДРЕСА_2 , була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 , згодом вказана вулиця стала проспектом Маршал Жукова, а після цього змінено назву на АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - мати основного наймача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла основний наймач, ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 (в дівочому ОСОБА_6 , після шлюбу ОСОБА_9 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції в Харківській області серія НОМЕР_2 , яка є донькою основного наймача ОСОБА_4 , та матір`ю позивача ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , син основного наймача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої ХДНК Лакізою І.В., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 заповів своєму рідному племіннику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 спадщину, що складається з грошових вкладів (спадкова справа № 590/2018, зареєстрована в реєстрі за № 1-33).

Згідно довідки про (склад сім`ї) зареєстрованих осіб від 05.05.2020 станом на 05.05.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб за даною адресою немає.

Як вбачається з матеріалів справи, організацією поховання ОСОБА_7 займався ОСОБА_2 , що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання укладеного з ОСОБА_2 , який здійснив оплату за надані послуги з поховання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частинами першою та другою статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

За положеннями статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (частина перша статті 106 ЖК Української РСР).

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому, під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, у розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Частиною другою статті 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

У постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 759/9229/19 Верховний Суд за подібних фактичних обставин справи зазначив, що належними та допустимими доказами для встановлення факту спільного проживання є, зокрема, докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків, інших обставин, які засвідчують реальність спільного проживання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановивши характер спірних правовідносин, дійшов висновку про недоведеність позивачем факту його вселення у спірне приміщення та те, що спірне приміщення було постійним місцем його проживання.

Покази надані в судовому засіданні свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив факт того, що займався похованням ОСОБА_7 , тому у зв`язку з цим, на нього були оформленні документи на поховання останнього, що спростовує твердження позивача ОСОБА_3 , що саме ним було поховано ОСОБА_7 .

На момент смерті дядьки, позивач ОСОБА_3 не був зареєстрований в спірній квартирі, і відповідно, не міг укласти договір найму квартири.

Встановлені вище обставини спростовують доводи позивача щодо його проживання у спірній квартирі разом з дядьком ОСОБА_7 .

Єдиним, хто був зареєстрованим та проживав у спірній квартирі, був дядько позивача ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, та з копії спадкової справи № 590/2018, заведеної після смерті ОСОБА_7 вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_3 та станом на сьогодні є - АДРЕСА_5 .

Посилання позивача на те, що він доглядав за дядьком ОСОБА_7 , який був похилого віку, вирішував побутові проблеми, оплачував комунальні послуги, купував ліки є безпідставними, оскільки особи, які вселились в квартиру з метою здійснення догляду за хворими родичами, є тимчасовими мешканцями і самостійного права користування житлом не набувають.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту вселення позивача у спірне житло та постійного проживання з дядьком, та ведення ними спільного господарства.

Отже, доводи позивача про те, що він вселився в спірну квартиру з дотриманням правил, передбачених нормами статей 65, 64 ЖК України, є безпідставними та не доведені ним належними доказами.

Крім того, позивач фактично спільно не проживав у спірній квартирі разом з її наймачем, доводи наведені позивачем в позовній заяві не свідчать про дотримання ним передбачених законом правил про вселення в спірну квартиру та про набуття права користування даною квартирою.

Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року (справа № 199/10302/14-ц, провадження № 61-20266св16).

Таким чином, позивачем ОСОБА_3 не надано належних доказів, які б давали йому право на визнання за ним право користування житловим приміщенням, а також визнання його основним наймачем квартири, шляхом внесення змін до договору найму житлового приміщення, враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. ст. 61,64, 65, 106 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 4, 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання наймачем житлового приміщення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Суддя М.В.Богдан