Провадження № 2/752/6773/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року в системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Українські фінансові операції» (представник адвокат Дідух Є.О. довіреність а.с. 69) звернулось до суду позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути на свою користь заборгованість в розмірі 96 401,65 грн, яка складається із суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 14 849,98 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором - 69 077,67 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 42 календарних дні в розмірі 12 474,00 грн, а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн, витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4132109, відповідно до умов якого надано відповідачу грошові кошти у сумі 10 000,00 грн, строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, на умовах сплати процентів за користування кредитом з стандартною процентною ставкою 2 % в день у межах строку кредиту.

На підставі погоджених умов договору ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000,00 грн шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.

Відповідно до реквізитів договору № 4132109 від 11.11.2023, укладеного між сторонами, відповідач підписала цей договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «1618». Зарахування кредитних коштів на вказану платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».

Відповідно до реквізитів Додаткового договору № 4132109 від 24.11.2023, який відповідач підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «77153», 24.11.2023 успішно перераховано грошові кошти в сумі 5 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 .

23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, згідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги за кредитними договорами до боржників, у тому числі і за кредитним договором № 4132109 від 11.11.2023, загальна сума заборгованості склала 83 927,65 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14 849,98 грн, заборгованість за процентами - 69 077,67 грн.

Станом на дату укладення договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024, строк дії кредитного договору № 4132109 від 11.11.2023 не закінчився, а тому в межах строку його дії ТОВ «Українські фінансові операції» за період з 24.09.2024 по 04.11.2024 (42 календарних дні) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2 %, у сумі 12 474,00 грн.

Оскільки відповідач не виконала умови договору № 4132109 від 11.11.2023, тому позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю (а.с. 121-124).

На адресу відповідача судом направлялась ухвала про відкриття провадження, поштове відправлення повернуто до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 127).

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

У встановлений судом строк відповідач не скористалася правом подачі відзиву на позов.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

11.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4132109 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 36-45).

Кредитний договір № 4132109 був укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 1618.

Відповідно до п. 1.2. даного Договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. З умов договору вбачається, що сума кредиту становить 10 000,00 грн, а строк кредитування - 360 днів (п. 1.3.).

Відповідно до п. 1.4. Договору за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту; занижена процентна ставка становить 0,5 % за кожен день користування кредитом, якщо клієнт до 10.12.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.п. 1.4.1., 1.4.2.).

Відповідно до п. 1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування - 32 646,25 % річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 10 071,00 % річних.

Згідно із п. 1.6. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 82 000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 77 500,00 грн.

На виконання вимог п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківську картку ОСОБА_1 . Зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що підтверджується довідкою вих. № 139-0310 від 03.10.2024 (а.с. 27, 72-74, 74 зворот).

Враховуючи, зазначені вище умови Договору № 4132109 від 11.11.2023, між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем 24.11.2023 було укладено Додатковий договір до вказаного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, де сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору).

Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 5 000,00 грн.

Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 5 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 140-0310 від 03.10.2024 (а.с. 28).

Враховуючи внесені зміни до Договору № 4132109 від 11.11.2023, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п. п. 1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 15 000,00 грн, а загальна вартість кредиту: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 121 600,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 115 900,00 грн

На виконання ухвали суду від 19.05.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ). На рахунок ОСОБА_1 11.11.2023 відбулось зарахування 10 000,00 грн та 24.11.2023 - 5 000,00 грн (а.с. 128).

З п. 5.4.1. Договору вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язалася у встановлений строк повернути кредит та сплати проценти за користування, штрафні санкції та інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4132109 від 11.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 23.09.2024 заборгованість відповідача становить 83 927,65 грн, з яких: 14 849,98 грн - тіло кредиту, 69 077,67 грн - несплачені проценти (а.с. 49-55).

23.09.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с. 75-79).

Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Лінеура Україна» за плату, що підтверджується платіжною інструкцією № 42 від 25.09.2024 (а.с. 54) відступило право грошової вимоги ТОВ «Українські фінансові операції», а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру боржників від 23.09.2024 (а.с. 59).

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до заявлених вимог ТОВ «Українські фінансові операції» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 4132109 від 11.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в загальному розмірі 96 401,65 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 14 849,98 грн, заборгованість за відсотками - 69 077,67 грн, а також проценти за 42 календарних дні в розмірі 12 474,00 грн за період з 24.09.2024 по 04.11.2024.

Виникнення права вимоги вказаної заборгованості, в тому числі і заборгованості за нарахованими ним же процентами за період з 24.09.2024 по 04.11.2024 в розмірі 12 474,00 грн, ТОВ «Українські фінансові операції» обґрунтовувало умовами укладеного 23.09.2024 з ТОВ «Лінеура Україна» договір факторингу № 23/09/2024.

Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України укладення договору факторингу не тягне за собою заміну сторони кредитодавця у договорі кредиту.

Метою укладення договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення на користь фактора права грошової вимоги до боржника/боржників, такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги.

Умовами укладеного з ТОВ «Лінеура Україна» договору факторингу від 23.09.2024 у № 23/09/2024 не визначено передання майбутньої грошової вимоги за договором № 4132109 від 11.11.2023 про надання споживчого кредиту, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 . Також договором факторингу не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «Лінеура Україна» на підставі вказаного договору факторингу відступило ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4132109 від 11.11.2023 в загальному розмірі 83 927,65 грн, з яких: 14 849,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками - 69 077,67 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд доходить висновку частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4132109 від 11.11.2023 в загальному розмірі 83 927,65 грн, з яких: 14 849,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками - 69 077,67 грн. У задоволенні вимог ТОВ «Українські фінансові операції» про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 12 474,00 грн за період з 24.09.2024 по 04.11.2024, суд відмовляє.

Позивачем у позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Дідухом Є.О. (а.с. 70-71,71 зворот); заявку на виконання доручення до договору про надання правничої допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с. 16-17); акт № 4132109 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.03.2025 згідно договору про надання правничої допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 на загальну суму 10 000,00 грн (а.с. 58-58 зворот); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Дідуха Є.О. (а.с. 106); довіреність на представництво інтересів ТОВ «Українські фінансові операції» в судах від 01.08.2024 (а.с. 69).

Так, положеннями ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 632 ЦК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна з умов договору при його укладенні.

Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду та іншій стороні спору можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18 суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Щодо співмірності витрат на правову допомогу суд ураховує позицію ВС від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 7 000,00 грн.

Крім того, дана справа є типовою, не є нескладаною для професійного фахівця у галузі права.

За наведених обставин, суд, вважає за необхідне зменшити розмір правничої допомоги з урахуванням розумності та справедливості, яка підлягає розподілу між сторонами з 10 000,00 грн до 7 000,00 грн, з урахуванням співмірності таких витрат та складністю справи.

Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції»» пропорційно до задоволених вимог (87,10 %) підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6 097,00 грн та 2 109,91 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись нормами матеріального права, статтями 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 4132109 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.11.2023 в розмірі 83 927 (вісімдесят три тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 65 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2 109 (дві тисячі сто дев`ять) гривень 91 копійку, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 097 (шість тисяч дев`яносто сім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк