ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4827/23 Номер провадження 22-ц/814/3786/25Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2025 року, ухвалене в місті Полтава під головуванням судді Кузіної Ж. В.

у цивільній справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернуся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 19 587,98 грн та судового збору в розмірі 2 684 грн.

Позов мотивовано тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з централізованого теплопостачання до квартири по АДРЕСА_1 , а відповідач такі послуги приймає та від їх отримання не відмовляється.

Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач не виконував, внаслідок чого за період з 01 листопада 2017 року по 01 червня 2023 року утворилась заборгованість в сумі 17 080,45 грн, яку відповідач відповідно до вимог статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 січня 2024 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 133).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2025 року позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 січня 2017 року по 01 червня 2023 року в сумі 19 587,98 грн.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати у розмірі по 671 грн з кожного.

Рішення суду мотивовано встановленням факту неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків по оплаті послуг теплопостачання.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко І. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 не може бути належним і допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки не містить всіх необхідних ключових даних для здійснення розрахунків.

Вказує, що встановивши, що загальна опалювальна площа житлового будинку АДРЕСА_2 становила 3321,1 м2, судом не було надано належної оцінки здійсненим позивачем нарахуванням та проігноровані аргументи відповідача відносно того, що розрахунок заборгованості за послуги постачання теплової енергії, сума якої заявлена до стягнення, здійснений виходячи з іншого розміру опалювальної площі будинку, аніж встановлений судом 3321,1 м2, що чітко вбачається з рахунків на оплату, які були надані відповідачем до відзиву, та інформація про нарахування в яких повністю співвідноситься з розрахунком позивача, доданим до позову.

Окрім того, висновок суду про зміну опалювальної площі будинку до 01 грудня 2021 року не підтверджується жодними належними і допустимим доказами.

Зазначає, що будинок АДРЕСА_2 23 вересня 2016 року обладнаний загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, а тому відповідно до абзацу першого частини першої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії.

Також вказує, що позивачем не доведено факт відключення приватного закладу «Міжнародна дитяча школа «Юний Європеєць», який є орендарем нежитлового приміщення, площею 283,4 м2, від загальнобудинкової системи теплопостачання, відтак, при здійсненні нарахувань за вказані послуги, у відповідності до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», до загальної опалювальної площі будинку має бути включена зазначена площа 283,4 м2, а висновки суду про оснащення нежитлового приміщення приватної школи «Юний Європеєць» вузлом розподільного обсягу теплової енергії не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та спростовуються наявними письмовими доказами.

Окремо звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що комерційний вузол теплової енергії, встановлений в будинку АДРЕСА_2 , проходив повірку після 11 квітня 2020 року, як і відсутні відповідні докази такої повірки.

Вважає, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не доведено належними та допустимим доказами обсяги споживання теплової енергії по квартирі, співвласником якої є ОСОБА_1 , а за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо, з огляду на що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про доведеність позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», погоджуючись з рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води споживачам категорії населення, які відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» віднесені до комунальних.

За обліковими даними підприємства відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є споживачами послуг, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 на підставі індивідуального договору про надання послуг. Такий договір є публічним договором приєднання, набув чинності з 01.12.2021 та встановлює порядок і умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, а його текст розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_1 .

З 23.09.2016 вказаний житловий будинок обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується Актом допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії та Актом перевірки вузла обліку теплової енергії (а. с. 89, 92).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання за вищевказаною адресою за період з 01.10.2017 по 01.06.2023 утворилась заборгованість в сумі 17 080,45 грн за послуги з централізованого опалення (а. с. 4-6).

На підставі статті 625 ЦК України за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання за період з 21.02.2017 по 20.02.2022 позивачем нараховано 3% річних у сумі 779,03 грн (а. с. 7-8) та індекс інфляції за період з березня 2017 року по січень 2022 року в сумі 1 728,50 грн (а. с. 9-10), у зв`язку з чим загальна сума заборгованості за вказаний період становила 19 587,98 грн.

Відповідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома статті 21 Закону).

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які діяли на час виникнення спірної заборгованості, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

За змістом статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами у встановленому Законом порядку, відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Визначення та розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень провадиться згідно розділу ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 р. за № 1502/32954, (далі - Методика) за відповідними формулами.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол комерційного обліку - це вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

По справі встановлено, що нарахування за послугу з централізованого опалення мешканцям будинку АДРЕСА_2 проводилось підприємством за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії, за виключенням опалювальної площі квартир та нежитлових приміщень з індивідуальним (автономним) джерелом опалення, частки теплової енергії, що припадала на опалення приміщення з вузлом розподільного обліку та опалення місць загального користування.

Нежитлове приміщення приватного закладу «Міжнародна дитяча школа «Юний Європеєць», що знаходиться на першому поверсі вказаного будинку, приєднане до централізованої системи житлового будинку перед вузлом комерційного обліку (загальнобудинковим приладом обліку) теплової енергії та обладнане індивідуальним вузлом розподільного обліку теплової енергії, тому витрати на опалення нежитлового приміщення приватного закладу на обсяг спожитої теплової енергії за показаннями загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії у спірний період не впливало, що підтверджується Актом перевірки системи теплопостачання від 04.09.2017 та Актом перевірки системи теплопостачання від 09.10.2019, згідно якого проведено тимчасове відключення від централізованої системи опалення нежитлового приміщення приватного закладу шляхом опломбування на вводі системи опалення (а. с. 41, 120).

Доказів підключення після опломбування на вводі системи опалення або самовільного підключення поза індивідуальним вузлом розподільного обліку теплової енергії приватного закладу «Міжнародна дитяча школа «Юний Європеєць» до системи централізованого теплопостачання будинку матеріали справи не містять.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 березня 2024 року у справі № 552/4372/23, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання протиправним дій ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо не нарахування оплати за послуги теплопостачання нежитлових приміщень, розташованих на першому поверсі житлового будинку, площею 699,2 кв. м власникам нежитлових приміщень в опалювальний сезон 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2021-2022 та 2022-2023 років та зобов`язання здійснити перерахунок оплати за послуги по особовому рахунку, розподіливши загальнобудинкові обсяги споживання теплової енергії й на площу нежитлових приміщень. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відсутність неправомірних дій ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо нарахування ОСОБА_2 плати за надані послуги теплопостачання у спірний період без урахування витрат на опалення нежитлових приміщень першого поверху будинку АДРЕСА_2 .

Розрахунок ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 у цій справі (а. с. 4-6) відповідає опалювальній площі квартири відповідачів, кількості теплової енергії, що розподіляється за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби (опалення місць загального користування), що припадає на квартиру АДРЕСА_4 згідно інформації щодо розподілу обсягів теплової енергії (а. с. 96), та встановленим тарифам.

Заперечення представником відповідача такого розрахунку та наведення власних критеріїв для обрахування плати за надані послуги теплопостачання, наданого позивачем розрахунку відповідно до Методики не спростовує.

Згідно вимог частини другої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» виконавець комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, забезпечує функціональну перевірку приладів - розподілювачів теплової енергії. Порядок, періодичність такої перевірки визначаються договором між споживачем та виконавцем послуги або іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 07.04.2023 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану» встановлено, що подання на повірку лічильників води, газу, електроенергії, теплолічильників на території України, крім територій, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї постанови, забезпечується протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду.

Виходячи з наведених правових норм доводи апеляційної скарги про відсутність доказів проведення повірки комерційного вузла обліку теплової енергії будинку у АДРЕСА_2 , який згідно Акту допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії № 363Ж було введено в експлуатацію з 23 вересня 2016 року (а. с. 89), на правильність обчислення спожитої теплової енергії у спірний період не впливає.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши порушення відповідачами своїх зобов`язань з оплати послуг теплопостачання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення вказаної заборгованості на користь позивача, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи та вищенаведеним нормам права.

Разом з тим, покладаючи на відповідачів солідарний обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги теплопостачання, суд першої інстанції не врахував, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.10.2007 та Витягу про Реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16926932 від 05.12.2007 квартира АДРЕСА_5 належить відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності - по 1/4 частці кожному (а. с. 64, 68).

Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Оскільки кожен із співвласників квартири АДРЕСА_5 несе тягар утримання майна та відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, заборгованість за послуги теплопостачання підлягає стягненню з відповідачів пропорційно належної кожному 1/4 частки квартири.

Згідно частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні у визначенні способу стягнення заборгованості, встановленого у резолютивній частині рішення.

В іншій частині підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренко Ірини Олександрівни - залишити без задоволення.

Змінити абзац другий резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2025 року, виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 січня 2017 року по 01 червня 2023 року в сумі 19 587,98 грн - по 4 896,99 грн з кожного.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна