Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8148/25
Номер провадження 2/711/3640/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді Кондрацька Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання представника третьої особи військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

До суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 у полоні. Зазначає, що дійсно 28.10.2024 року в районі н.п. Зоряне Донецької області, під час ворожих штурмових дій було втрачено зв`язок з солдатом ОСОБА_3 , а тому з зазначеної дати вказаний військовослужбовець вважався таким, що зник безвісті. 31.01.2025 року листом №61-25-ДСК від державного підприємства "Український Національний Центр Розбудови Миру" надійшли відомості, які підтверджено Міжнародним комітетом Червоного Хреста (далі МКЧХ), а саме про те, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у полоні держави-агресора. Станом на даний момент статус вказаного військовослужбовця не змінився. За наведених обставин ОСОБА_3 очевидно не може присутнім при розгляді справи з об`єктивних і незаперечних причин, а тому не може належним чином захищати свої права та законні інтереси в цій справі. Позивачка/заявниці, ОСОБА_1 , достовірно обізнана зі статусом ОСОБА_3 , адже подавала до військової частини НОМЕР_1 заяви про перерахування їй частини грошового забезпечення ОСОБА_3 . П. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України встановлює, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, серед іншого, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Виходячи з наведеного, у зв`язку з перебуванням солдата ОСОБА_3 у полоні держави-агресора, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України просить зупинити провадження у справі до моменту зміни статусу ОСОБА_3 на звільненого з полону

У заяві від 09.10.2025, поданій через систему «Електронний суд», представник Міністерства оборони України підтримано клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 ,заперечувала щодо задоволення клопотання щодо зупинення провадження у справі. Пояснила, що діє в інтересах дитини.

Третя особа ОСОБА_2 повідомила, що відповідач є її сином, він знаходиться у полоні. Підтримала клопотання щодо зупинення провадження у справі.

Інші особи у судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.

Суд, вирішуючи клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про зупинення провадження у справі та аналізуючи матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Воєнний стан введено в Україні з 24.02.2022 року.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, від 21.10.2010 року, § 47).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

До основних засад судочинства ч. 3 ст. 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЦПК України, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що солдат ОСОБА_3 , який є відповідачем по справі, призваний на військову службу під час мобілізації, згідно з витягу з Наказу № 290 від 26.12.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 , з 28.10.2024 вважається таким, що зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби.

Як вбачається зі сповіщення від 15.02.2025 № 1882 Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про те, що її син солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу по мобілізації у вересні 2024 році ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до відомостей державного підприємства «Український Національний Центр Розбудови Миру» (від 31.01.2025 р. N? 61-25-ДСК), які підтверджено Міжнародним комітетом Червоного Хреста, вважається таким, що перебуває у полоні держави-агресора з 28 жовтня 2024 року

Як вбачається з доданих документів (витягів з наказів військової частини, акту службового розслідування від 15.12.2024, ) ОСОБА_3 дійсно безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема, і з 12.09.2024 (призваний до лав ЗСУ) по 28.10.2024 (дата потрапляння у полон) .

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у справі №557/1226/23 в постанові від 13 березня 2025 року виснував про те, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, з огляду на те, що станом на день звернення позивача до суду з даним позовом 03.09.2025, відповідач вже перебував у полоні (з 28.10.2024), суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мав жодної можливості брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користуватися правничою допомогою під час судового провадження, не мав можливості ні самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог.

Враховуючи, що положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають імперативний характер, який встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, а також те, що представник третьої особи наполягає на зупиненні провадження у справі, представники третьої особи Міністерства оборони України та третя особа ОСОБА_2 (мати відповідача) наполягають на зупинення провадження у справі, суд вважає заявлене ним клопотання в повній мірі обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, зазначене свідчить про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а тому клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, підлягає задоволенню.

Одночасно з цим, суд роз`яснює, що сторони повинні повідомити про припинення існування обставин, які стали причиною зупинення провадження протягом 10 днів з дати їх виникнення.

Також суд роз`яснює, що у разі неповідомлення суд про усунення обставин, що викликали зупинення у даній справі без існування поважних для того підстав може бути застосовано заходи процесуального примусу в порядку, встановленому Главою 9 Розділу І ЦПК України.

На підставі ст.ст. 251, 253, 259-261, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів у зв`язку із перебуванням відповідача ОСОБА_3 у полоні держави-агресора, до припинення перебування відповідача у полоні держави-агресора або зміни його статусу на інший.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлений 24.11.2025.

Головуючий: Н. М. Кондрацька