Справа № 640/7883/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Губської Я.В.,

за участю секретаря судових засідань Мисниченко Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Рудоконога В.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвокатів Бондаренко Т.О., Зольнікової В.О.,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про припинення спільної сумісної власності, виділ та поділ домоволодіння, визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

26.05.2017 року позивачка ОСОБА_7 звернулася до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 із позовною заявою до суду, в якій просила припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та виділити в натурі співвласникам домоволодіння належні їм частки у праві власності на будинки, відповідні частки, житлових, господарчих приміщень та надвірних будівель, з урахуванням порядку користування що склався та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до частин у праві власності співвласників та з урахуванням порядку користування що склався.

В обґрунтування позову зазначала, що їй належить на праві власності 56/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , яке видано Восьмою ХГНК 11.01.2007 р. Інші частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , зареєстровано на праві власності за відповідачами по справі. Домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», дерев`яного , обкладеного цеглою, житловою площею 44,9 кв. м., житлового будинку з прибудовами літ. «Б- 1» дерев`яного, обкладеного цеглою, житловою площею 12,5 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 795 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 , з надвірними побудовами: сараї літ. « В,Г,Д,Н,Л», гараж літ. «М», вбиральні літ. «0,П», літній душ літ. «Т», льох літ. «Ф», споруди №4-9,1. Між нею та відповідачами не має згоди про розподіл належної мені частини будинків та надвірних будівель, тому вона не може фактично вільно користуватись ними.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Попраса В.О. від 12.06.2017 відкрито загальне позовне провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання.

03.08.2017 ухвалою Київського районного суду м. Харкова призначено судову будівельно-технічну експертизу за клопотанням представника позивача.

19.10.2017 на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової будівельно-технічної експертизи.

04.01.2018 на адресу суду надійшло клопотання експерта про неможливість надання висновку.

10.01.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

05.02.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази в КП «Харківське міське БТІ».

12.02.2018 на адресу суду від КП «Харківське міське БТІ» надійшла ксерокопія інвентаризаційної справи.

12.03.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова призначено судову будівельно-технічну експертизу за клопотанням представника позивача.

28.08.2019 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

29.08.2019 ухвалою Київського районного суду м. Харкова поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

31.10.2019 ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника позивача та зобов`язано Харківський міський відділ РАЦС Головного територіального управління юстиції Харківської області надати копію актового запису ОСОБА_8

13.11.2019 на адресу суду від Харківського міського відділу РАЦС Головного територіального управління юстиції Харківської області надано копію актового запису про смерть ОСОБА_8

03.12.2019 ухвалою Київського районного суду м. Харкова провадження у справі зупинено до залучення до участі правонаступників померлої ОСОБА_8

22.09.2021 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Губській Я.В.

Після отримання справи новим складом суду надіслано запит до Восьмої Харківської міської державної нотаріальної контори про надання відомостей щодо наявності спадкоємців ОСОБА_8

23.01.2023 на адресу суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача, а саме ОСОБА_1

26.01.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

27.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника правонаступника позивача про витребування відомостей.

21.03.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника правонаступника позивача та замінено позивача ОСОБА_7 на її правонаступника ОСОБА_1

21.03.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника позивача про витребування із Восьмої Харківської міської державної нотаріальної контори інформацію зі Спадкового реєстру.

04.05.2023 на адресу суду надійшли відомості з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори.

29.08.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про витребування відомостей.

29.08.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника позивача про витребування із П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори інформації зі Спадкового реєстру, та витребування з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформації.

29.09.2023 на адресу суду надійшли відомості з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори.

02.10.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова витребувано за клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса ХМНО Матейченко О.В. спадкову справу щодо майна спадкодавця ОСОБА_10

12.10.2023 на адресу суду надійшли відомості з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

23.10.2023 на адресу суду надійшла копія спадкової справи з Харківського обласного державного нотаріального архіву.

27.11.2023 на адресу суду Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

11.12.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи заяви про зміну предмету позову та закриття підготовчого засідання.

11.12.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі у справі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника позивача та прийнято заяву про уточнення позовних вимог.

Згідно уточнених позовних вимог позивач ОСОБА_1 просить: «Виділити йому в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку літ. №А-1» у складі приміщень: коридор (2-3) площею 5,6 м. кв., кухня (2-4) площею 6,6 м. кв., житлова кімната (2-5) площею 14,5 м. кв., сіни (приміщення_2-II) площею 3,9 кв.м, підсобне приміщення (2-2) ллощею 6,8 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: ганок літ. «а2» площею 1,9 кв.м., сарай літ. «Н» площею 10,5 кв.м., вбиральня літ. «П» площею 1,4 кв.м, частку хвіртки №5, 1/3 частку огорожі №9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок літ. №А-1 у складі приміщень: коридор (2-3) площею -5,6 м. кв., кухня (2-4) площею 6,6 м. кв., житлова кімната (2-5) площею 14,5 м. кв., сіни зміщення 2-II) площею 3,9 кв.м, підсобне приміщення (2-2) площею 6,8 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: ганок літ. «а2» площею 1,9 кв.м., сарай літ. «Н» площею 10,5 кв.м., вбиральня літ. «П», площею 1,4 кв.м., частки хвіртки №5, 1/3 частки огорожі №9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Припинити право спільної часткової власності на 59/200 часток в праві спільної часткової власності на два житлові будинки літ.А-1 та літ.Б-1 з надвірними побудовами АДРЕСА_2 загальною площею 120,9 кв.м.: житловий будинок літ.А-1 з прибудовами житловою площею 44,9 кв.м., загальною площею 90,6 кв.м., житловий будинок літ.Б-1 з прибудовою житлова площа 12,5 кв.м., загальною площею 30,3 кв.м.. та надвірні будівлі: сараї літ.В. Г. Д. Л. Н: гараж літ.М; вбиральні літ. О.П., льох літ. Ф, літня душова літ. Т, колонка №4, хвіртка № 5, ворота №6, огорожа № 7, вимощення №1, що зареєстроване за ОСОБА_1 . У спільне користування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 виділити: хвіртка літ.№5, огорожа №9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 795 кв.м, на якій розташовано домоволодіння АДРЕСА_2 , виділивши у користування співвласників на належну кожному з них частину у праві власності на домоволодіння: ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 234,5 кв.м., яка складається з земельної ділянки площею 49,3 кв.м. під будівлями, земельної ділянки під двором межа розподілу проходить від точки Н до точки М довжиною 8,85 м, далі від точки М до точки Л довжиною 3,04 м, від точки Л до точки И довжиною 3.4 м, від то И до точки К довжиною 6,0 м; від стіни сараю літ. «Н» до точки Г довжиною 1,0 м., Д' від точки Г до точки В довжиною 3,5 м., далі від точки В до стіни сараю літ. «Н» довжиною 1,0 м.,від точки Н по частині існуючі межі з домоволодінням АДРЕСА_3 довжиною 9,04 м., від точки К по частині існуючі межі з домоволодінням АДРЕСА_4 довжиною 12,25 м. Крутих ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 560,5 кв.м., що відповідає ідеальній частці, межа розподілу проходить від точки О до точки Н довжиною 9,06 м, далі від точки Н до точки П довжиною 6.63 м, далі від точки П по стіні льоху літ.Ф та будинку літ. Б-1 до точки О, від точки В до точки Д довжиною 5,0 м., від точки Д до точки М по стіні сараю літ.»В», «Г», «Д», далі від точки М до точки Л довжиною 3,04 м., від точки Л до точки И довжиною 3,4 м., від точки И до точки К довжиною 6,0 м., від точки К по частині існуючі межі з домоволодінням АДРЕСА_4 до перетину з межею домоволодіння АДРЕСА_5 довжиною 8,85 м., далі по існуючий межі з домоволодінням АДРЕСА_5 до перетину з червоною лінією на границі з вулицею Латинська довжиною 36,9 м, далі до точки А довжиною 15,75 м. - в спільне користування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 виділити: земельну ділянку площею 8,7 кв.м., що обмежена точкою Б та стінами існуючих будівель та споруд; земельну ділянку, що обмежена точками Б, М, П,О, стінами існуючих будівель та споруд та частиною існуючої межі з домоволодінням АДРЕСА_3 . Просить стягнути судові витрати з відповідачів у розмірі 19412,17 грн. з кожного.» (а.с. 139-147 т.3).

24.01.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

30.04.2024 розпочато розгляд справи по суті, надані пояснення сторін, заперечення. За клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд для надання їй правовій допомоги адвокатом за призначенням.

25.07.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , в яких просили відмовити в задоволенні позову.

15.10.2024 позивач ОСОБА_1 та його представник надали пояснення по суті позову.

04.12.2024 відповідач ОСОБА_2 надала пояснення по справі, сторонам за їх клопотанням надано час для вирішення спору мирним шляхом.

10.04.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бондарекно Т.О. надала пояснення по суті позову, також надали пояснення відповідачі ОСОБА_13 та ОСОБА_4 . Представником позивача заявлено клопотання про відмову від частини позовних вимог. За клопотанням відповідача надано час для ознайомлення.

11.11.2025 ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання представника позивача про відмову від частини позовних вимог (п.4 змінених позовних вимог) та закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідачі та їх представники в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували в повному обсязі.

Так, представник ОСОБА_2 , заперечуючи проти позовних вимог вказувала, що ОСОБА_2 на праві власності належить 59/200 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 листопада 2006 року, виданого державним Нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_14 , якому належало 59/100 зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 29 листопада 2000 року, виданого Київською районною Радою відповідно до Рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 21.11.2000 р. замість свідоцтва про право на спадщину від 20.03.2000 р., виданого 8-ю ХДНК, після померлої матері ОСОБА_15 , якій (житловий будинок) належав їй на підставі договору купівлі-продажу від 20 жовтня 1911 року. 20 березня 1947 року 14 частина зазначеного будинку продана за договором купівлі-продажу ОСОБА_15 . ОСОБА_10 . 59/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровані за ОСОБА_2 . Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації. 59/200 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 січня 2007 року, виданого державним Нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 , якому належало 59/100 зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 29 листопада 2000 року, виданого Київською районною Радою відповідно до Рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 21.11.2000 р., належало ОСОБА_7 , за якою було зареєстровано право власності в КП ХМБТІ, спадкоємцем якої відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2021 року, виданого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є позивач ОСОБА_1 . За рішенням виконавчого комітету Київської районної ради у вересні 2000 року прийнятий в експлуатацію самовільно збудований будинок літер Б-1 по АДРЕСА_2 з сінями «б», сараєм «Н» погрібом «Ф»; вирішено сараї «Р» та «С» знести,; доручено зареєструвати Харківському міському бюро технічної інвентаризації житловий будинок «Б-1» з сінями «б», сараєм «Н», погрібом «Ф» по АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_14 . Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради від 21.11.2000 р. перерозподілені ідеальні частки в праві власності за співвласниками за адресою: АДРЕСА_2 ; вирішено вважати, що домоволодіння по АДРЕСА_2 належить: 59/100 частин ОСОБА_14 замість 'А частини житлового будинку «А-1»; 41/100 частина ОСОБА_10 замість частини житлового будинку «А-1». 29 листопада 2000 року Київської районною радою ОСОБА_14 видано свідоцтво про належність на праві власності 59/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкові від 21.11.2000 р. замість свідоцтва про право на спадщину від 20.03.2000 р. ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За ОСОБА_10 після перерозподілу ідеальних часток 41/100 частина домоволодіння зареєстрована не була, через що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було рекомендовано Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області звернутися до суду для підтвердження права власності спадкодавиці. Відповідачі: ОСОБА_3 - син ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , онучка ОСОБА_10 та дочка ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - діти померлої ОСОБА_8 та онуки ОСОБА_3 . Право власності на 41/100 частину спірного домоволодіння у відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відсутнє, що унеможливлює виділення їм у власність частину домоволодіння. ОСОБА_2 виділена квартира АДРЕСА_6 на належну їй 295/1000 (59/200) частку домоволодіння, а саме: житловий будинок літ Б-1 (приміщення 3-3, 34) площею 20,9 кв.м (8.4 + 12,5) вартістю 26639 грн., прибудова літ. «б» (приміщення 3-1,3-2) площею 9,4 кв. м (4,9 + 4,5) вартістю 13304 грн., надвірні будівлі та споруди: сарай літ. В вартістю 983 грн., сарай літ Г вартістю 561 грн., сарай літ Д вартістю 843 грн., льох літ. Ф вартістю 1214 грн., колонка літ. № 4 вартістю 3301 грн., хвіртка літ. № 5 вартістю Уі частини 451,5 кв. м, огорожа № 9 вартістю 1/3 частини 592, 67 грн. Всього на 295/1000 (59/200) виділяється будівель та споруд вартістю 47889 грн., що менше покладеного на ідеальну частку на 30939 грн. (78828,4347889). Частка співвласника квартири АДРЕСА_6 складає 179/1000 замість 295/1000 (59/200) домоволодіння. ОСОБА_2 ідеальну частку через виділення їй в натурі зазначених приміщень значно зменшено без сплати їй компенсації, що не є допустимим з огляду на ч. 2 статті 364 ЦК України щодо права на отримання грошової компенсації в разі зменшення частки співвласника. Крім того, ОСОБА_2 не виділено туалет, вбиральня літ. П, якою користується ОСОБА_2 , виділена ОСОБА_7 , що суперечить необхідності окремої системи життєзабезпечення. Отже, позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки порушуються права власниці ОСОБА_16 .

Відповідачі ОСОБА_3 , та їх представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з приводу позовних вимог ОСОБА_1 заперечували, вказуючи, що вони не є родичами з ОСОБА_2 і проти виділення їм з нею будь-яких приміщень та земельних ділянок.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 є власником 59/200 часток у справі спільної часткової власності на два житлових будинки літ. А-1 та літ. Б-1 з надвірними побудовами АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.02.2021 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину, на земельній ділянці розташований житловий будинок літ. А-1 з прибудовами, матеріали стін: дерево обкл. цеглою, житловою площею 44.9 кв.м., загальною площею 90,6 кв.м., житловий будинок літ. Б-1 з прибудовою, матеріали стін: дерево обкл. цеглою, житловою площею 12.5 кв.м.. загального площею 30.3 кв.м., та надвірні будівлі: сараї літ. В, Г. Д. J1. Н; гараж літ. М: вбиральні літ. О. П, льох літ. Ф; лінія душова літ. Т; колонка № 4, хвіртка № 5. ворота 6. огорожа № 7, вимощеная № 1.

Згідно матеріалів справи відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить 59/200 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 листопада 2006 року, виданого державним Нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_14 , якому належало 59/100 зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 29 листопада 2000 року, виданого Київською районною Радою відповідно до Рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 21.11.2000 р. замість свідоцтва про право на спадщину від 20.03.2000 р., виданого 8-ю ХДНК, після померлої матері ОСОБА_15 , якій (житловий будинок) належав їй на підставі договору купівлі-продажу від 20 жовтня 1911 року (т. 2 а.с.а.с. 11-12).

20 березня 1947 року частина зазначеного будинку продана за договором купівлі-продажу ОСОБА_15 - ОСОБА_10 .

59/200 частин домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровані за ОСОБА_2 . Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (т. 2 а.с. 131).

59/200 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 січня 2007 року, виданого державним Нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 , якому належало 59/100 зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 29 листопада 2000 року, виданого Київською районною Радою відповідно до Рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 21.11.2000 р., належало ОСОБА_7 , за якою було зареєстровано право власності в КП ХМБТІ, спадкоємцем якої відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 лютого 2021 року, виданого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є позивач ОСОБА_1 .

За рішенням виконавчого комітету Київської районної ради у вересні 2000 року прийнятий в експлуатацію самовільно збудований будинок літер Б-1 по вулиці Галинській, 56 в м. Харкові з сінями «б», сараєм «Н» погрібом «Ф»; вирішено сараї «Р» та «С» знести, (т. 2 а.с. 84); доручено зареєструвати Харківському міському бюро технічної інвентаризації житловий будинок «Б-1» з сінями «б», сараєм «Н», погрібом «Ф» по АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_14 .

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради від 21.11.2000 р. (т. 2 а.с. 86) перерозподілені ідеальні частки в праві власності за співвласниками за адресою: АДРЕСА_2 ; вирішено вважати, що домоволодіння по АДРЕСА_2 належить: 59/100 частин ОСОБА_14 замість частини житлового будинку «А-1»; 41/100 частина ОСОБА_10 замість частини житлового будинку «А-1».

29 листопада 2000 року Київською районною радою ОСОБА_14 видано про належність на праві власності 59/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкові від 21.11.2000 р. замість свідоцтва про право на спадщину (т. 2 а.с. 92).

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За ОСОБА_10 після перерозподілу ідеальних часток 41/100 частина домоволодіння зареєстрована не була, через що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було рекомендовано Головним територіальним управлінням у Харківській області звернутися до суду для підтвердження права власності спадкодавиці. (т. З а.с. 94).

Відповідачі по справі: ОСОБА_3 - син ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , онучка ОСОБА_10 та дочка ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - діти померлої - ОСОБА_8 та онуки ОСОБА_3 .

Право власності на 41/100 частину спірного домоволодіння у відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відсутнє, що ними не заперечується.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 просить виділити йому в порядку ст. 364 ЦК України частину домоволодіння на його частку власності (59/200) в окрему інвентарну одиницю, визначити за ним право власності на майно, припинити спільне частку власність, визначити у спільне користування частину надвірних приміщень та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Як роз`яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі цієї частки, повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та житлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Згідно ч. З ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як випливає з положення ч.І та ч.З ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням всіма учасниками правочину.

Якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає новому захисту.

За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22) зроблені такі висновки: «тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6- 12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Для вирішення даного спору судом за клопотанням сторін, була призначена судова будівельно- технічна експертиза.

Згідно висновку даної експертизи № 7400/16361 від 30.07.2019 року: «З технічної точки зору, поділити в натурі будинки літ. А-1 та літ. Б-1 з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності до розміру частки кожного із співвласників, з урахуванням фактичного користування приміщеннями не надається можливим з причин, що вказані у дослідницькій частині висновку експертизи. На розгляд суду запропонований 1 варіант розподілу домоволодіння з відступом від ідеальних часток співвласників, виходячи із фактичного складу домоволодіння, із зазначенням як змінюються ідеальні частки власників. В зв`язку з тим, що розрахунок ідеальних часток співвласників в праві власності домоволодіння АДРЕСА_2 , який містять матеріал інвентаризаційної справи визначений некоректно та з тієї причини, що деякі господарські будівлі та споруди, що повинні були входити до спільної часткової власності були знесені, а деякі навпаки були збудовані особисто співвласниками, розмір грошової компенсації для співвласників у яких зменшується ідеальна частка по варіанту розподілу визначити не надається можливим. Згідно варіанту розподілу домоволодіння запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 у відповідності до часток у праві власності на це домоволодіння. В зв`язку з щільністю забудови, запропонувати варіант порядку користування земельною ділянкою з максимальною ізоляцією земельних ділянок, що виділяються у користування співвласникам, не надається можливим.»

За дослідницькою частиною експертом вказано, що за запропонованим варіантом розподілу житлових будинків, надвірних будівель та споруд:

-квартира АДРЕСА_7 (співвласники ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ) частка співвласника квартири АДРЕСА_7 складає 562/1000 замість його ідеальної частки 410/1000 (41/100) домоволодіння.

-Квартира АДРЕСА_8 (співвласник ОСОБА_7 ) - частка співвласника квартири АДРЕСА_8 складає 259/1000 замість його ідеальної частки 295/1000 (59/200) домоволодіння.

-Квартира АДРЕСА_6 (співвласник ОСОБА_2 ) - частка співвласника квартири АДРЕСА_6 складає 179/1000 замість його ідеальної частки 295/1000 (59/200) домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_9 ] за вказаною адресою, земельної ділянки складає 795 кв.м.

Відповідно до п.21 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»: «...Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини щільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час створення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої».

На 41/100 частку покладається 326 кв.м (795*41/100) площі земельної ділянки.

На 59/200 частку покладається 234.5 кв.м (795*59/200) площі земельної ділянки.

В зв`язку з щільністю забудови, запропонувати варіант порядку користування земельною ділянкою з максимальною ізоляцією земельних ділянок, що виділяються у користування співвласникам, не надається можливим.

Варіант розподілу земельної ділянки:

Квартира АДРЕСА_7 (співвл. ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ) Співвласнику квартири АДРЕСА_7 виділяється у користування земельна ділянка плошею 526 кв.м (795-234.5-234.5), в т.ч. земельна ділянка загального користування із співвл. ОСОБА_7 площею 8.7 кв.м.

Квартира АДРЕСА_8 (співвл. ОСОБА_7 ) Співвласнику квартири АДРЕСА_8 виділяється у користування земельна ділянка площею 234.5 кв.м (795-326-234.5), в т.ч. земельна ділянка загального користування із співвл. ОСОБА_3 , ОСОБА_8 площею 8.7 кв.м та земельна ділянка загального користування із співвл. ОСОБА_2 площею 67.1 кв.м.

Квартира АДРЕСА_6 (співвл. ОСОБА_2 ) Співвласнику квартири АДРЕСА_6 виділяється у користування земельна ділянка площею 234.5 кв.м (795-326-234.5), в т.ч. земельна ділянка загального користування із співвл. ОСОБА_7 площею 67.1 кв.м Границя користування земельною ділянкою проходить в точках «А», «Б», «В». «Г». ;Д», «Е», «Ж», «З», «И», «К», «Л», «М», «Н», «О», «П». Земельна ділянка загального користування для співвласників ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 обмежена точкою «Б» та стінами існуючих будівель та споруд. Земельна ділянка загального користування для співвласників ОСОБА_7 , ОСОБА_2 обмежена точками «Б», «М», «П», «О», стінами існуючих будівель і споруд, та частиною існуючої межі з домоволодінням АДРЕСА_3 . Точка «А» розташована по червоній лінії на границі з АДРЕСА_2 та ділить її на два відрізки довжинами 6.3м та 15.75м. Точка «К» розташована на тильній границі з домоволодінням АДРЕСА_4 та ділить її на два відрізки довжинами 12.25м та 8.85м. Точки «Н» і «О» розташовані на границі з домоволодінням АДРЕСА_3 та ділять її на три відрізки довжинами 19.5м, 9.06м та 9.04м.

Границю користування земельною ділянкою вказано на викопіюванні плану земельної ділянки червоним кольором. Земельну ділянку квартири АДРЕСА_7 вказано синім кольором, земельну ділянку квартири АДРЕСА_8 вказано рожевим кольором, земельну ділянку квартири АДРЕСА_6 вказано зеленим кольором, земельну ділянку загального користування визначено червоною штрих-лінією.»

При вирішенні даного спору, суд визначає, що в спірному домоволодінні є декілька співвласників, і деякі з них зареєстрували своє право спільної часткової власності, а деякі ні.

Так, позивач ОСОБА_1 є власником 59/200 частин домоволодіння, ОСОБА_2 також є власником 59/200 частин домоволодіння, інша частина належить померлим особам і спадкоємці не оформили своє право на це майно.

Також, судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інші відповідачі не є членами однієї сім*ї, є сторонніми особами.

Вирішуючи вимоги про виділ майна в порядку ст. 364 ЦК України суд приходить до висновку, що він не є можливими, оскільки відповідно до висновків експертизи згідно до розміру частки кожного із співвласників, з урахуванням фактичного користування приміщеннями не надається можливим провести виділ домоволодіння, а запропонований варіант з відступом від ідеальних часток із визначенням розміру грошової компенсації для співвласників, у яких зменшується ідеальна частка по варіанту розподілу визначити не надається можливим.

За таких обставин, у випадку зменшення частки співвласника без відповідної компенсації, яку неможливо визначити це є порушенням права власності, що є неприпустимим.

Крім того, суд враховує, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, що в даному випадку зробити неможливо без порушення права власності всіх співвласників, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд погоджується із запереченнями відповідача ОСОБА_2 про те, що за запропонованим варіантом її ідеальну частку через виділення в натурі зазначених приміщень значно зменшено без сплати їй компенсації, що не є допустимим з огляду на ч. 2 статті 364 ЦК України щодо права на отримання грошової компенсації в разі зменшення частки співвласника.

Також, судом враховані і ті обставини, що в запропонованому варіанті ОСОБА_2 не виділено туалет, вбиральня літ. П, якою фактично користується ОСОБА_2 , а виділена ОСОБА_7 , що суперечить необхідності окремої системи життєзабезпечення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні даної позовної вимоги про виділ частки за ст. 364 ЦК України.

Стосовно вимог про визначення користування земельною ділянкою, суд зазначає наступне.

Ч. 2 ст. 130 ЗК України передбачено: у разі набуття права власності на житловий будинок кількома особами до них у відповідних частках переходить право користування земельною ділянкою, якою користувався попередній власник.

П. в) ч. 2 ст. 89 ЗК України зазначає, що земельні ділянки співвласників житлового будинку перебувають у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 88, ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції 2001 року), ч. 2 ст. 377, ч. З ст. 415 ЦК України, право користування земельною ділянкою мають співвласники житлового будинку з надвірними будівлями відповідно до первісних часток в праві власності на житловий будинок.

Згідно частини першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина четверта статті 120 ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Відповідно до вказаних норм визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Вирішуючи питання щодо даних позовних вимог, суд враховує, що згідно висновку експерта зв`язку з щільністю забудови, запропонувати варіант порядку користування земельною ділянкою з максимальною ізоляцією земельних ділянок, що виділяються у користування співвласникам, не надається можливим.

Таким чином, задля непорушення прав всіх співвласників, обставин даної справи, відсутність родинних зв*язків між співвласниками, відмови в задоволенні позовних вимог про виділ в натурі домоволодіння, відсутність грошової компенсації, об*єднання приміщень та земельних ділянок декількох власників які не є родичами між собою, відсутність даних про можливий сервітут, ті дані, що земельні ділянки не є відокремленими, унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині, та є підставою для відмови в позові.

Згідно ст.3 ЦК України одними з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, дотримуючись принципу спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщене, суд вважає неприпустимим порушення конституційного права відповідача щодо непорушності його права власності.

Також, під час судового розгляду, судом надався час сторонам для мирного врегулювання даного спору, проте сторони не дійшли згоди з приводу вартості даної земельної ділянки та можливості оформлення її в позасудовому порядку.

Таким чином, дослідивши всі надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як необґрунтовані та безпідставні, такі, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у їх задоволенні відмовляє.

Згідно зі ст.141 ЦПК України підстав для відшкодування судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про виділ в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку літ. А-1 з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , визнання права власності на житловий будинок літ. А-1 з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , припинення права спільної сумісної власності на 59/200 часток в праві спільної часткової власності на житлові будинки А-1 та Б-1 з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстровані за ОСОБА_1 , виділ приміщень у спільне користування, визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , відшкодування судових витрат - відмовити.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя :