Єдиний унікальний номер 728/1829/25
Номер провадження 2/728/654/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

09 грудня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

за участі:

секретаря судового засідання - Кирути Л.І.,

а також

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Кухти В.Б.,

відповідача - не з`явилася,

представника відповідача - адвоката Антоненка І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.

1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також - Суд) від 28.07.2025 № 728/1829/25 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження позов ОСОБА_1 (далі також - Позивач), представництво інтересів якого здійснює адвокат Кухта Володимир Борисович, до ОСОБА_2 (далі також - Відповідач), представництво інтересів якої здійснює адвокат Антоненко Ігор Євгенійович, за змістом якого Позивач просить виключити відомості стосовно нього як батька з актового запису № 41, вчиненого 08.03.2024 Бахмацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, під час видачі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Вищезгаданою ухвалою Суду, призначено проведення підготовчого засідання.

3. Ухвалою Суд від 10.09.2025 № 728/1829/25 залишено без розгляду клопотання Позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи на підставі його заяви, а також закрито підготовче провадження у цій справі, призначено її до судового розгляду по суті.

4. У судовому засіданні з розгляду справи по суті 14.10.2025 було вирішено питання про його відкладення до 18.11.2025 на 11 год 00 хв, у зв`язку з неявкою Позивача, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу.

5. У судовому засіданні з розгляду справи по суті 18.11.2025, після допиту свідків, було вирішено питання про оголошення перерви у судовому засіданні до 14 год 30 хв 09.12.2025, у зв`язку з закінченням регламентного часу розгляду, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу.

6. У подальшому на підставі відповідних положень частини шостої статті 259 ЦПК України, у судовому засіданні з розгляду справи по суті 09.12.2025 Судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відклавши складання повного рішення на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи. Присутнім учасникам справи повідомлено, що повне рішення буде складено 19.12.2025.

ІІ. Позиції учасників справи.

7. У поданій позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог Позивач вказував, що у період з 2015 року по 2016 рік між ним та Відповідачем були відносини, які на початку січня місяця 2016 року - припинилися.

8. Починаючи з середини 2021 року між Позивачем та Відповідачем відносини знову відновилися, а 07.07.2023 між сторонами було укладено шлюб, про що Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис № 283та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 .

9. Рішенням Суду у справі № 728/1626/25 (провадження № 2/728/587/25) шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано.

10. Під час перебування в шлюбі Відповідач переконала Позивача, що він є біологічним батьком її дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим він погодився визнати своє батьківство, а Бахмацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.03.2024 були внесені зміни до актового запису про народження дитини.

11. Однак у подальшому Відповідач повідомила, що ввела його в оману і насправді ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого Позивач визнав батьківство, не їх спільною дитиною.

12. Як на правову підставу своїх вимог посилався на положення статті 136 Сімейного кодексу України (далі також - СК України), за змістом яких особа, яка записана батьком дитині відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити свої батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

13. Також Позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

14. Відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі та, в особі свого представника, подала відзив, згідно з яким просила відмовити у задоволенні позову.

15. Зазначала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 07.07.2023, який було розірвано згідно з рішенням Бахмацького районного суду від 30.07.2025 № 728/1626/25.

16. Вказувала, що Позивач перебував у декількох шлюбах, зокрема з ОСОБА_4 Позивач перебував у шлюбі з 04.06.2010 по вересень 2018 року, що підтверджується рішенням Бахмацького районного суду від 16.04.2019 у справі № 728/327/19

17. Водночас, ОСОБА_5 з липня 2013 року проживала та працювала в м. Києві без офіційного оформлення. Разом з нею у орендованій кімнаті гуртожитку проживав ОСОБА_6 , з яким остання перебувала у фактичних шлюбних відносинах.

18. У період спільного проживання, в липні 2015 року Відповідач завагітніла, а наприкінці 2015 року фактичне подружжя повернулось у місто Бахмач, де ІНФОРМАЦІЯ_3 народився її син - ОСОБА_7 .

19. У зв`язку з тим, що Відповідач не перебувала в шлюбі, а після народження дитини, відносини з його біологічним батьком погіршилися, то реєстрацію народження дитини було проведено відповідно до статті 135 СК України, за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою - тобто, у відповідній графі батька, його прізвище зазначене " ОСОБА_8 ", а у відповідних графах ім`я та по батькові батька, зазначені ім`я та по батькові біологічного батька - " ОСОБА_9 ".

20. Після реєстрації шлюбу між сторонами, Позивач, достовірно знаючи про те, що він не є біологічним батьком дитини, сам запропонував записати себе в органі реєстрації актів цивільного стану батьком дитини, щоб прізвище і по батькові дитини збігалось з прізвищем і ім`ям Позивача.

21. Наголошувала, що Позивач бачив фото в альбомах Відповідача, а також бачив періодичні спілкування біологічного батька з дитиною.

22. Як на правову підставу своїх заперечень посилалася на положення частини п`ятої статті 136 СК України, згідно з якими не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

23. Також Відповідач просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

24. Позивачем подано відповідь на відзив згідно з якою останній заперечив, що достовірно знав про те, що не є біологічним батьком, а збереження неправдивих відомостей суперечить не тільки його інтересам, але й інтересам дитини.

25. У судовому засіданні з розгляду справи по суті Позивач та його представник підтримали позовні вимоги з вищенаведених підстав, вказаних у пунктах 7-12, 24 цього рішення.

Додатково Позивач повідомив, що його колишня дружина виявила його подружню зраду з Відповідачем, чому стала безпосереднім свідком, однак пробачила його і вони перестали спілкуватися. А у 2021 році Відповідач попросилася до нього на роботу у кафе-бар "Звено" і вони поновили відносини.

26. Відповідач та її представник заперечували проти позовних вимог з підстав, вказаних у пунктах 15-22 цього рішення.

Окрім цього Відповідач пояснила, що вона познайомилася з Позивачем лише у 2021 році саме під час спільної роботи у кафе-барі "Звено", а до цього взагалі його не знала. При цьому, на роботу її брала зовсім інша особа, а не Позивач. Позивач спочатку хотів усиновити ОСОБА_10 , але потім вирішили, що Позивачу простіше буде визнати батьківство.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.

25. Згідно з копією актового запису про народження № 41, складеного 08.03.2024 Бахмацьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 3).

28. Згідно з копією актового запису про шлюб №283, складеного 07.07.2023 Ніжинським відділом реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було укладено шлюб (а.с. 4).

29. Копією рішення Суду від 16.04.2019 (справа № 728/327/19, провадження № 2/728/233/19) підтверджується факт розірвання шлюбу, який було зареєстровано 04.06.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 48, між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , залишивши останній прізвище " ОСОБА_13 " (а.с. 22-23).

30. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 20.04.2016 серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_14 , батьками якого є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області 20.04.2016 складено відповідний актовий запис № 41 (а.с. 25).

31. Також до матеріалів додані фотографії на яких у відповідності до пояснень Відповідача зображені її син ОСОБА_7 та його біологічний батько, ОСОБА_6 (а.с. 26-30, 39-46).

32. Також допитаний у якості свідка ОСОБА_17 повідомив, що приблизно з 2007 року знає Позивача і між ними гарні взаємини. З Відповідачем він познайомився у 2022 році, в якості дружини Позивача, але бачив її і раніше з Позивачем у 2021 році. Чув, що Відповідач у розмовах з Позивачем наголошувала, що вони з сином його чекають, і що ОСОБА_7 - син Позивача. При цьому, Відповідач у його присутності ніколи не повідомляла, що ця дитина від іншого батька.

Окрім того, пригадав, що одного разу в автомобілі Позивач цікавився у нього, де подавати документи на усиновлення.

33. Допитана у якості свідка ОСОБА_18 повідомила, що Позивач і Відповідач познайомилися у 2021 році в кафе-барі "Звено", десь перед початком повномасштабного вторгнення рф, і на початку 2022 року разом у трьох поїхали на Закарпаття, а після повернення у 2023 році - уклали шлюб.

Їй відомо, що Відповідач та ОСОБА_6 , який є біологічним батьком її дитини, почали зустрічатися десь у 2010-2011 роках, а у 2015 році вони працювали та проживали разом в місті Києві.

У 2016 році повернулися в місто Бахмач, але, оскільки ОСОБА_6 почав зловживати алкоголем, їх стосунки з Відповідачем зіпсувалися і остання не вказала його батьком.

Чи зустрічалися утрьох ОСОБА_6 , Позивач і малолітній ОСОБА_7 вона не пам`ятає, але переконана, що у 2015 році між Відповідачем і Позивачем не могло бути жодних стосунків, оскільки вони не були навіть знайомі.

35. Допитана у якості свідка ОСОБА_19 повідомила, що її син, ОСОБА_6 та Відповідач проживали разом з 2013 року, а у 2016 році повернулися до міста Бахмач з метою народження дитини, оскільки Відповідачу потрібно було лягати у лікарню на зберігання.

Переконана, що саме її син є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_7 .

У подальшому, у 2023 році до неї звернулася жінка, яка назвала себе матір`ю Позивача і попросила, щоб та, як бабуся ОСОБА_7 , вплинула на Відповідача і завадила її шлюбу з Позивачем.

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.

36. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

37. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

38. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

39. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

40. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

41. Окрім того, Суд нагадує, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) і «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

43. Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) у рішенні "Джей.Кей. та інші проти Швеції" (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) наголошує, що стандарт «балансу ймовірностей» притаманний саме цивільним справам.

44. Також цей стандарт доказування згадується ЄСПЛ у справі "Бендерський проти України" (BENDERSKIY v. UKRAINE) і полягає у тому, що для Суду, аби визнати певну подію такою, яка відбулася, достатньо дійти висновку про те, що з урахування усіх доказів вірогідність існування такої події є більшою за не існування.

45. Оцінюючи фактичні обставини справи Суд також враховує, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

46. Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (постанова Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 у справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19)).

47. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

48. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

49. Згідно з частинами першою - третьою статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

50. Частиною першою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

51. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

52. За змістом положень статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

53. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

54. Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

55. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

56. Водночас не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (частина п`ята статті 136 СК України).

57. При цьому обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

58. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Відповідач не заперечує проти обставин позову в тій частині, що Позивач не є біологічним батьком народженої нею дитини - сина ОСОБА_3 і Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

59. Тобто, ключовим є питання чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є її батьком, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.

60. Суд наголошує, що Позивач є повнолітньою, дієздатною особою, тобто здатною своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатною своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (абзац другий частини першої статті 30 ЦК України).

61. У цьому контексті важливим є те, що матеріали справи не містять доказів того, що Позивач та Відповідач були знайомі один з одним до 2021 року, оскільки відсутнє підтвердження наявність будь-якого зв`язку між ними - контакти в телефоні, переписки, спільна робота чи відпочинок, спільні знайомі чи свідки їх зустрічей тощо.

62. Навпаки як свідок ОСОБА_17 , так і ОСОБА_18 прямо вказували, що Позивач та Відповідач не були знайомі між собою до 2021 року.

63. Крім цього у свідоцтві про народження дитини, було зазначено зовсім інші відомості про батька, які повністю не співпадають ні з прізвищем, ні з ім`ям чи по батькові Позивача.

64. Враховуючи, що на момент реєстрації шлюбу між сторонами, дитині вже було 8 років, а на момент подачі спільної заяви про визнання батьківства - 9 років, тобто така особа є достатньо усвідомленою, для того щоб повідомити, хто є її татом чи, принаймі, кого вона таким вважає, у зв`язку з чим Суд не знаходить раціональних аргументів на підтвердження того, що у момент внесення змін до актового запису про народження дитини щодо батька, Позивач мав обґрунтовані підстави вважати себе біологічним батьком малолітньої дитини Відповідача.

65. Відповідно, на переконання Суду, подаючи спільну заяву про внесення змін до актового запису про народження малолітньої дитини Відповідача, Позивач усвідомлював той факт, що не є його біологічним батьком.

66. Щодо забезпечення якнайкращих інтересів дитини, то Суд нагадує, що пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі також - Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

67. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

68. Зокрема, у § 109 рішення від 17.05.2007 у справі "Йевремович проти Сербії" Європейський суд з прав людини зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини (Jevremovic v. Serbia, заява № 3150/05).

69. У цьому контексті Суд вважає, що за відсутності вольової поведінки біологічного батька, спрямованої на визнання свого батьківства, найкращим інтересам дитини буде відповідати збереження статусу батька за Позивачем, що, у тому числі, дозволить уникнути зайвого травмування психіки дитини черговою зміною прізвища та по батькові.

70. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні як окремо, так і у взаємозв`язку, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

V. Розподіл судових витрат.

71. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

72. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

73. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

74. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою Позивачем долучено до матеріалів копію договору про надання правової допомоги від 02.09.2025, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Антоненком І.Є., копію акту (попереднього) приймання-передачі наданих послуг на виконання умов укладеного договору від 03.09.2025 з детальним описом робіт (послуг), виконаних адвокатом та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 33 від 04.09.2025 на суму 9 000,00 грн.

75. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

76. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

77. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

78. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).

79. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:

- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;

- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;

- тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

80. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 року у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).

81. Підсумовуючи наведене, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, проведення лише декількох засідань, Суд вважає, що судові витрати слід залишити за Позивачем і стягнути з нього на користь Відповідача частково витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.).

82. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 19 грудня 2025 року.

Суддя Є.М. Сороколіт