КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-з/824/1248/2025
29 грудня 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Старчі Андрія Васильовича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,
28.03.2024 Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.
Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року вказаний позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 9 025,85 грн інфляційних втрат, 1 712,05 грн три проценти річних.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028, 00 грн.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
18.03.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А. В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Стягнути з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Старчі А. В. задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року змінено, зменшено суму інфляційних втрат, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК«Київводоканал», з 9 025 грн 85 коп. до 2 329 грн 29 коп., 3 % річних з 1 712 грн 05 коп. до 891 грн 19 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору з 3 028 грн до 2 303 грн 40 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Стягнуто з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 087, 35 грн.
18.09.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А. В. подав заяву, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат та стягнути ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8 972 грн.
Докази понесених судових витрат представник ОСОБА_1 подавав до суду першої інстанції 16.09.2024 : договір про надання правничої допомоги, додатковий договір №1, Акт передачу-прийняття наданої правничої допомоги, рахунок-фактуру.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначався попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу адвоката орієнтовно згідно умов Договору становлять 10 000 грн.
Заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення до Київського апеляційного суду не надходили.
Відповідно до пункту третього частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Старчі А. В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А. В. просив стягнути з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої та апеляційної інстанцій.
На підтвердження розміру понесених витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи, адвокатом Старчею А. В. до суду першої інстанції надано:
- договір № 24/19 про надання правничої допомоги від 26.08.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Старчею А. В., за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором;
Вирішуючи питання щодо витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції виходить з реальності надання адвокатських послуг відповідачу.
Вивчивши надані стороною докази на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, підстави зміни судового рішення, характер наданих послуг, витрачений час на ведення справи, а також з огляду на дотримання принципу пропорційності, колегія суддів дійшла висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 394 грн (апеляційну скаргу задоволено на 23,94%).
З огляду на викладене, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 141, 270, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Старчі Андрія Васильовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі2 394 гривень.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк
Судді: І. М. Рейнарт