Справа № 745/722/25
Провадження № 2/745/273/2025
Р І Ш Е Н Н Я
16.12.2025 Сосницький районний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Стельмаха А.П., із секретарем Пінченко Д.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , позивача, представників третьої особи Кузьменко О.В., Кузьменка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в смт. Сосниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Сосницька селищна рада, про позбавлення батьківських прав,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з невиконанням матір`ю батьківських обов`язків відносно дитини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_4 . Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина, не цікавиться навчанням та не утримує їх спільного сини.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини у зв`язку з тим, що мати самоусунулась з життя дитини.
Позивач в судовому засіданні пояснив, що його колишня дружина з 2021 року покинула його з сином та поїхала проживати в інше місце. Спочатку ОСОБА_3 спілкувалася з сином. Позивач з відповідачкою не спілкується, та йому невідомо чи отримував їх спільний син від відповідачки подарунки та чи спілкувався син з матір`ю на час розгляду справи. Також пояснив, що ОСОБА_3 останнім часом зловживала алкогольними напоями. На питання суду, яким чином відповідачка дізналася про ініціювання позивачем питання про позбавлення її батьківських прав перед органом опіки та піклування та судом, якщо вона більше 4-х років проживає окремо та не спілкується із позивачем та сином і подала заяви до органу опіки та піклування та до суду, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав, відповідач суду пояснити не зміг.
Представники третьої особи в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.
В судове засідання відповідачка не з`явилась з невідомих суду причин про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду відповідачка подала заяву про визнання позову. Суд визнавав, явку відповідачки в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень, у зв`язку з чим судові засідання неодноразово відкладались, однак відповідачка не з`явилась.
Суд, заслухавши доводи сторони позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Свідок ОСОБА_5 показав, що є старостою Конятинського старостинського округу. З ОСОБА_2 проживає його син ОСОБА_6 . Скарг щодо недогляду за дитиною в сім`ї ОСОБА_7 до старостату не надходило. Свідок не бачив відповідачку з 2021 року, вона виїхала села Конятин. Також, свідку невідомі обставини щодо зловживання ОСОБА_3 алкогольними напоями.
Свідок ОСОБА_8 показав, що є хрещеним ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знає давно та спілкується. Вони переїхали в с. Конятин, коли їхньому сину було декілька років та займались обробітком землі. У 2021 році ОСОБА_3 покинула сім`ю та виїхала з села. Свідок спілкувався з ОСОБА_3 по телефону, та відповідачка йому повідомила, що їхати додому не бажає. Свідок показав, що бачив декілька разів ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння.
Неповнолітній свідок ОСОБА_4 показав, що з матір`ю ОСОБА_3 має погані відносини, вона йому не дзвонить та не пише. Свідок декілька разів телефонував матері, але вона не відповідає. З 2021 року відповідачка одного разу відповіла на телефонний дзвінок ОСОБА_4 , подарунків свідку не присилала. Свідок показав, що раніше відносини в його батьків були нормальними.
Свідок ОСОБА_9 показала, що працює спеціалістом Сосницької селищної ради, видавала довідки від імені Сосницької селищної ради, оскільки має такі повноваження згідно посадової інструкції, разом з тим назвати пункт інструкції, де б було передбачено таке право не змогла. Помилково зазначила у довідці, що відповідачка проживає на території Південного старостинського округу с. Конятин за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій довідці зазначила, що відповідачка вела аморальний спосіб життя, бо та гуляла.
Із копії свідоцтва про народження (а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Українка, Обухівського району, Київської області, батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Із заочного рішення Сосницького районного суду №745/55/23 від 30.03.2023 (а.с.8) вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення суду набрало законно сили 01.05.2023 року.
З довідки Сосницької селищної ради №18-11/12/227 від 19.05.2025 року (а.с.9) вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
З довідки Конятинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сосницької селищної ради №32 від 24.07.2025 (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_4 навчався в Конятинській ЗОШ І-ІІ ст. Сосницької селищної ради з 01.09.2023 по 07.06.2025. Мати дитини участі в навчальному процесі не брала.
З довідки спеціаліста Сосницької селищної ради Децик Л.М. №18-11/12-259 від 24.07.2025 (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно та проживає окремо від сина ОСОБА_4 .
З довідки спеціаліста Сосницької селищної ради Децик Л.М. №18-11/12-260 від 24.07.2025 (а.с.13) вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Надані стороною позивача довідки, видані спеціалістом ОСОБА_9 , суд визнає недопустимими доказами, оскільки вказана особа не здійснювала повноважень селищного голови чи секретаря селищної ради у розумінні статей 42 та 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не була наділена повноваженнями щодо видачі таких довідок від імені селищної ради.
З висновку органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (а.с. 36) вбачається, що мати самоусунулася від участі у вихованні та утриманні сина та свідомо нехтує своїми обов`язками відносно дитини. ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_2 близько 4 років, який його виховує та забезпечує. Орган опіки та піклування Сосницької селищної ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З рішення виконавчого комітету Сосницької селищної ради № 347 від 22.08.2025 (а.с. 35) вбачається, що вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З матеріалів, які враховані при прийнятті та підготовці висновку органу опіки та піклування Сосницької селищної ради (а.с.78-88) вбачається, що ОСОБА_10 проживає з батьком, який одноосібно здійснює його догляд, виховання та утримання (а.с.79 акт обстеження умов проживання від 14.08.2025). ОСОБА_3 не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина (а.с.83 заява ОСОБА_3 ). Було опитано ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ОСОБА_11 навчається в Конятинській ЗОШ І-ІІ ст. з 01.09.2023, навчанням та вихованням дитини ОСОБА_2 займається ОСОБА_2 , ОСОБА_3 участі в навчальному процесі не брала (а.с.84 - довідка Конятинської ЗОШ).
З 14.08.2025 по 20.08.2025 проведено оцінку потреб сім`ї ОСОБА_7 (а.с.85-87) ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 проживають разом, дитина навчається в Сосницькому аграрному ліцеї, ознаки складних життєвих обставин відсутні.
21.08.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради Чернігівської області розглядалось питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 на засідання комісії не з`явилась, надіслала заяву до органу опіки та піклування Сосницької селищної ради, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина (а.с.88 копія витягу з протоколу №21).
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в справі № 455/307/22 та інших.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18 та ін.
Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 01 серпня 2024 року в справі № 366/52/21, від 07 березня 2024 року в справі № 947/7448/22, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18, від 06 жовтня 2021 року в справі № 320/5094/19).
Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23).
Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Щодо наданого суду висновку органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 суд вважає, що зазначений висновок не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, оскільки не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, а також переконливих доводів щодо доцільності позбавлення батьківських прав, якими він керувався під час прийняття рішення.
Висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, а тому не враховується судом. Висновок не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини та необхідності в такий спосіб захисту її прав.
Та обставина, що на час розгляду справи вихованням сина і його розвитком займається батько, не є безумовним підтвердженням небажання матері дитини брати участь у їх утриманні і вихованні, тобто не свідчить про свідоме, умисне нехтування матір`ю материнськими обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Оцінивши в сукупності всі досліджені докази, суд доходить висновку про недоцільність застосування до відповідачки такої крайньої міри впливу, як позбавлення її батьківських прав щодо сина, оскільки таке позбавлення не відповідає найкращим інтересам дитини.
Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. У цій ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне невиконання відповідачкою своїх обов`язків.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити.
Керуючись: ст. 51 Конституції України, ст. 7, ст. 19, ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 265, 273, 280 ЦПК України, ЗУ «Про охорону дитинства» суд -
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), третя особа Сосницька селищна рада (вул. Грушевського, 15, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область) про позбавлення батьківських прав, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 18.12.2025.

Суддя: А.П. Стельмах