Провадження №2/748/1488/25
Єдиний унікальний № 748/3080/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" грудня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Костюкової Т.В .,за участі секретаря Гофрик К.С. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2025 року через систему «Електронний суд», представник позивача ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» - адвокат Рудзей Юрій Володимирович, який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025, звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь «ФК «ГЕЛЕКСІ» заборгованість за договором позики у сумі 20800,00 грн, а також, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «ФК «Гелексі» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №229110 від 24.05.2021 року . На підставі зазначеного договору позичальнику надано грошові кошти в позику у сумі 5000 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0%. Позивач зазначає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № 229110, у порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договорами платежі не сплачує, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 20800,00 грн, з яких: 5000 грн. - заборгованість за позикою; 15800,00 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою, яку позивач просить стягнути на його користь.

Ухвалою суду від 22.09.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи без повідомлення виклику сторін.

Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику) була надіслана відповідачу за місцем реєстрації проживання відповідача.

25.11.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що до позовної заяви не додано доказів видачі коштів за кредитним договором № 229110, денна процентна ставка за Договором не може перевищувати 1%, нараховані відсотки за договором є явно завищеними, розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з наданими послугами та не відповідає критерію реальності наданих послуг .

У строк встановлений судом ТОВ «ФК» «Гелексі» подало відповідь на відзив, в якому вказує, що беззаперечним є факт укладення між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи укладено договіру позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 229110 від 24 травня 2021 року в електронній формі. Згідно пункту 1.5.2 Договору, плата за користування позикою за Траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів (надалі за текстом іменується - «процентна ставка за позикою за Траншем №1» в усіх відмінках) та складає 1,5% (одна ціла п`ять десятих), в день від початкового розміру позики за Траншем №1 відповідно п.1.5.1. Договору; Відповідно до п. 1.7 Договору, плата за користування позикою за цим Договором встановлюється у вигляді процентів (надалі за текстом іменується - «процентна ставка за Договором» в усіх відмінках) та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії відповідно п.1.9. Договору. Пунктом 1.6 Договору позики встановлено, що нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Відповідно до п. 3.3 Договору, обчислення строку користування позикою та нарахування плати за користування позикою за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому плата за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику до строку повернення позики/траншу, зазначеному в цьому Договорі та/або Додаткових угод до нього включно.Отже, Договором встановлена два види процентів.Як вбачається із розрахунку заборгованості, до 16.06.2021 року Позичальнику нараховувались проценти, відповідно до п. 1.5.2 за ставкою 1,5%.З 17.06.2021 року - проценти згідно п. 1.7 за ставкою 3,0%. З розрахунку заборгованості, вбачається, що проценти після 22.02.2021 року, позикодавець нараховував саме як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України за правилами, визначеними пунктом 1.6 та 3.3 договору позики, а не як відсотки за правомірне користування кредитом у порядку, передбаченому пунктом 1.5.2 договору. Не відповідає дійсності твердження відповідача що встановлена кредитним договором відсоткова ставка суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою максимальний розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати 1%, так як статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року, тобто після укладення договору позики між Сторонами. Вказує, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, заявлена сума витрат на правничу допомогу відповідає всім вищеназваним критеріям

Суд, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та надавши оцінку аргументам і доказам учасників справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 травня 2021 між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 229110.

Відповідно до п.п. 1.2 та 1.3 грошові кошти у позику за Договором надаються на умовах невідновлювальної кредитної лінії, окремими траншами.

У пункті 1.5 визначені умови, на яких Позичальник отримує перший транш: сума позики 5000 грн (сума позики за Траншем №1); плата за користування позикою за Траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів та складає 1,5% (одна ціла пять десятих), в день від початкового розміру позики за Траншем №1; строк повернення позики за Траншем №1 (термін платежу): 17 червня 2021 року; орієнтовна реальна річна процентна ставка позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 547,50%; орієнтовна загальна вартість позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 1800,00 грн.

У вищезазначеному пункті визначено, що позика за Траншем №1 надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п.п.1.5.1 Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку вказану Позичальником під час надання особистих даних Позичальника в Особистому кабінеті).

Згідно з п. 1.6 нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.

Плата за користування позикою за цим Договором встановлюється у вигляді процентів та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії відповідно п. 1.9 Договору.

У пункті 1.8 Договору позики сторони дійшли згоди, що п. 1.7 договору не застосовується в період дії кожного окремого траншу наданого в рамках загального розміру невідновлювальної кредитної лінії за цим договором.

Відповідно до п. 1.10 строк дії договору становить три роки з дати підписання Сторонами.

Згідно з п. 1.12 Договору сторони домовились, що умови надання інших траншів за цим договором узгоджуються сторонами шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору, у разі порушення строку повернення позики за кожним окремим траншем, встановленого цим Договором та всіма Додатковими угодами до нього, Позикодавець має право отримувати плату за користування позикою відповідно до вимог п.1.7. цього Договору.

Пунктом 3.1 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцю суми отриманих позик за траншами та виконати інші зобов`язання встановлені договором, не пізніше строків, встановлених Договором.

Згідно з п. 3.2 договору сторони домовились, що повернення позики та сплата плати за користування позикою здійснюватиметься згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в особистому кабінеті.

У п. 9 Договору визначений графік платежів, згідно з яким термін платежу 17.06.2021 року, Транш № 1 сума позики 5000 грн, плата за користування позикою 1800,00 грн, заборгованість за договором позики 6800,00 грн.

Зазначений договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 70gx2vz. (а.с. 6-11).

Паспорт позики містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 9s3s989s. Тобто відповідач ОСОБА_1 погодився з умовами, запропонованими в Паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора

Відповідно до п. 3 паспорту позики основні умови кредитування наведено наступне: тип кредиту позика, сума кредиту 5000 грн., строк кредитування до 17.06.2021, мета отримання кредиту - на споживчі потреби.

Пунктом 4 паспорту позики визначена орієнтовна загальна вартість кредиту 6800,00 грн, де 5000 грн - сума позики, 1800,00 грн -відсотки за користування позикою.

Згідно з п. 5 паспорту позики кредит повертається одноразово в сумі 6800,00 грн. до 17.06.2021 ( а.с 12-16)

Відповідно листа ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс», у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «Гелексі», на картковий рахунок отримувача 24.05.2021 року було успішно перераховано грошові кошти, а саме відповідачу ОСОБА_1 в сумі 5000 грн на платіжну карту ПРИВАТБАНК № НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_2 , на підставі договору №04/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04.08.2017. (а.с. 23).

Відповідно до розрахунку заборгованості з 24 травня 2021 року по 05 серпня 2025 року за Договором позики №229110 від 24.05.2021 року, заборгованість відповідача перед позивачем складає 20800,00 грн, з яких: 5000 грн., заборгованість за позикою. За період з 24.05.2021 по 16.06.2021 року позивач нараховував відсотки на підставі п. 1.5.2 Договору. З 17.06.2021 по 14.10.2021 позивач нараховував відсотки на підставі п. 1.7 Договору.( а.с 18-20)

З дослідженого розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості 27.07.2021 року вніс 4000 грн .

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так й електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України).

За положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Надані позивачем докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки, вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та спростовували суму заборгованості перед позивачем.

Суд враховує, що відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №229110 від 24 травня 2021 року , шляхом здійснення платежу 4000 грн 27.07.2021 року , зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором ( а.с. 19). Сплачуючи кредит, ОСОБА_1 вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. З урахуванням викладеного є безпідставними доводи відповідача, що він не отримував кредитні кошти.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».

Щодо твердження відповідача про неправомірне нарахування відсотків за договором поза межами строку кредитування, слід зазначити, що з урахуванням положень умов укладеного договору, строк дії договору сплинув 17.06.2021. До цього часу Позичальнику мали нараховувались проценти, відповідно до п. 1.5.2 за ставкою 1,5%.

З 18.06.2021 відсотки мали нараховувались згідно п. 1.7 за ставкою 3,0%, що відповідає положенням п.2.1.3 Договору, який передбачає нарахування відсотків саме як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України,

Перевіривши поданий розрахунок суд зауважує, що відсотки за ставкою 1,5% нараховані до 16.06.2021 року , а з 17.06.2021 року нараховані за ставкою 3%. Проте за 17.06.2021 року включно мала бути застосована ставка 1,5%, як це передбачено умовами договору. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відсотки за укладеним договором мають нараховуватися наступним чином з 24.05.2021 року по 17.06.2021 року (включно ) за ставкою 1,5%, а з 18.06.2021 року по 14.10.2021 року за ставкою 3%, як це узгоджується з п. 1.7 Договору.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 зазначила, що розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню , а саме, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у загальному розмірі 20725,00 гривень, яка складається з 5000 грн заборгованість за позикою та 15725,00 - заборгованість по відсотках за користування позикою

Доводи відповідача відносно того, що встановлена кредитним договором відсоткова ставка суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою максимальний розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати 1% є необгрунтованими, з огляду на наступне.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року та згідно з яким включена норма, що розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, тобто після укладення договору позики між Сторонами, а відповідно на правовідносин , які виникли між сторонами, вказана норма не є застосовуваною, оскільки відсотки за договором нараховані не пізнішне 14.10.2021 року, до внесення вказаних змін.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Витрати позивача понесені на професійну правничу допомогу адвоката Рудзея Ю.В. у розмірі 5000 грн., підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 ( а.с 25), акт від 03.09.2025 року № 134 наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року ( а.с 21), довіреність від 09.07.2025. (а.с. 24).

Відповідач просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00, грн., оскільки, він не згодний з розрахунком наведеним у акті наданих послуг правничої допомоги, та вважає його необгрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на те, що вказана справа відноситься до категорії малозначних справ та є типовою, супровід справи не потребував опрацювання великого обсягу документів та нормативно-правових актів, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є завищеною і непропорційною до предмета спору та ціни позову.

З огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 5000,00 грн. до 2500,00 грн.

Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2413,68 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99,64%)

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 203, 205, 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 625-629, 638, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» заборгованість за Договором позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №229110 від 24.05.2021 року в розмірі 20725,00 гривень, яка складається з 5000 грн заборгованість за позикою та 15725,00 - заборгованість по відсотках за користування позикою.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» 2413,68 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі», 01054, м. Київ, вул. Липинського В`ячеслава, буд. 10/1

Відповідач: ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Суддя Т.В.Костюкова