Справа № 697/2594/25
Провадження № 2/697/1208/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі головуючого судді Деревенського І.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) в особі представника Кудіної Анастасії В`ячеславівни звернулося до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2024 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №8537473.

Також, 22.07.2024 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79135664.

Договори укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронних підписів та електронних підписів одноразовим ідентифікаторами згідно Закону України «Про електронну комерцію».

27.03.2025 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 27.03.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №8537473 від 22.10.2024 у сумі 19784, 50грн., з яких 5898,59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 235,91 грн. - сума заборгованості за відсотками; 13650 грн. сума заборгованості за пенею.

Відповідно до реєстру боржників №4 від 23.04.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79135664 від 28.07.2024 у сумі 17347,83 грн., з яких 4975 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1492,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10880,33грн. сума заборгованості за пенею.

Позивач зазначає, що в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісних кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №8537473 від 22.10.2024 у сумі 19784, 50грн., з яких 5898,59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 235,91 грн. - сума заборгованості за відсотками; 13650 грн. сума заборгованості за пенею та за договором позики №79135664 від 22.07.2024 у сумі 17347,83 грн., з яких 4975 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1492,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10880,33грн. сума заборгованості за пенею.

Оскільки відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, а позивач набув право вимоги до відповідача по вказаних кредитних договорах, то позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики №8537473 від 22.10.2024 та №79135664 від 22.07.2024 у загальному розмірі 37132,33 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від15.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Сторона позивача повідомлена через систему «Електронний суд». Крім того в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності (а.с.6 на звороті).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.68-69), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Станом на 24.12.2025 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.10.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №8537473. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «720305», про що свідчить п. 12 (а.с.8-15).

Відповідно до п.2.2.1. Договору, сума позики 7000 грн.. Відповідно до п. 2.2.2. Договору, строк позики складає 30 днів. Відповідно до п.п. 2.2.3. Договору, процентна (базова) ставка/день 0.01 % (фіксавана). Відповідно до п.2.2.4. комісія за надання кредиту 29.71 від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2079,70 грн.. відповідно до таблиці: денна процентна ставка 1.00%, проценти за понадстрокове користування позикою за день 5.00 %, пеня 5.00 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2617,16%; орієнтовна загальна вартість позики складає 9100 грн.. Дата повернення кредиту 20.11.2024.

Додатком №1 до Договору позики №8537473 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 22.10.2024 по 20.11.2024, чиста сума кредиту 7000 грн., проценти за користування кредитом 20.30 грн., комісія за надання кредиту 2079,70 грн., реальна річна процентна ставка 2617,16%, загальна вартість кредиту 9100 грн. (а.с.15на звороті -16).

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №13157145до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73135664 від 28.07.2024 (а.с.24). Дана додаткова угода підписана електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «17058».

На підставі даної додаткової угоди позикодавець продовжив строк позики на 28 днів. Тому строк позики за договором складає 88 днів. Також змінилася дата повернення кредиту- 23.10.2024 та орієнтовна реальна річна процентна ставка, яка складає 4901,41% та орієнтовна загальна вартість позики, яка складає 10860,50 грн..

Додатком №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73135664 від 28.07.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 28.07.2024 по 23.20.2024, чиста сума кредиту 5500 грн., проценти за користування кредитом 5360 грн., реальна річна процентна ставка 4901,41 %, загальна вартість кредиту 10860 грн. (а.с.25).

Також, 21.10.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №13361191 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73135664 від 28.07.2024 (а.с.26). Дана додаткова угода підписана електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «58007».

На підставі даної додаткової угоди позикодавець продовжив строк позики на 28 днів. Тому строк позики за договором складає 116 днів. Також змінилася дата повернення кредиту- 20.11.2024, орієнтовна реальна річна процентна ставка, яка складає 4439,18% та орієнтовна загальна вартість позики, яка складає 12253,50 грн..

Додатком №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73135664 від 28.07.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 28.07.2024 по 20.11.2024, чиста сума кредиту 5500 грн., проценти за користування кредитом 6753,50 грн., реальна річна процентна ставка 4439,18 %, загальна вартість кредиту 12253,50 грн. (а.с.27).

Крім того, 20.11.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №13584386 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73135664 від 28.07.2024 (а.с.28). Дана додаткова угода підписана електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «16827».

На підставі даної додаткової угоди позикодавець продовжив строк позики ще на 30 днів. Тому строк позики за договором складає 146 днів. Також змінилася дата повернення кредиту 20.12.2024, орієнтовна реальна річна процентна ставка, яка складає 4152,84 % та орієнтовна загальна вартість позики, яка складає 13746 грн..

Додатком №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73135664 від 28.07.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 28.07.2024 по 20.12.2024, чиста сума кредиту 5500 грн., проценти за користування кредитом 8246 грн., реальна річна процентна ставка 4152,84 %, загальна вартість кредиту 13746 грн. (а.с.29).

Також позивачем долучено паспорт споживчого кредиту (позики на умовах повернення в кінці строку позики) відповідно до якого сума позики 5500 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 1,50 % в день, 547,50 % річних, тип процентної ставки фіксована, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 7975 грн.. Даний паспорт підписано ОСОБА_1 28.07.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора «68788» (а.с.30-31).

Суд, зазначає, що вищевказаний паспорт споживчого кредиту не містить посилань до якого він договору відноситься.

Відповідно до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у відповідності до умов якого ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.17-18).

27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду №1 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 (а.с.19).

Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №1 від 27.03.2025 за Договором Факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №1 від 27.03.2025, кількістю 3454, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей ( а.с. 20).

Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором №8537473 від 22.10.2024 у сумі 19784 грн., з яких 5898,59 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 235,91 грн. - сума заборгованості за відсотками, 13650 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.22).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №8537473 від 22.10.2024, складеного позивачем, за період з 27.03.2025 по 31.08.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 19784,50 грн. (а.с.23).

23.04.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 (а.с.32).

Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №4 від 23.04.2025 за Договором Факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №4 від 23.04.2025, кількістю 5193, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей ( а.с. 33).

Відповідно до Реєстру боржників № 4 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором №79135664 від 28.07.2024 у сумі 17347,83 грн., з яких 4975 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;1492,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 10880,33 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.35).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №79135664 від 28.07.2024, складеного первісним кредитором28.07.2024 по 23.04.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 17347,83 грн. (а.с. 36-40).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу Відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, у Позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах суми зазначеної у договорі, наявне право вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що:

22.10.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АНЕГСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №8537473.

Факт укладення цього договору стороною Відповідача не спростовано.

Докази видачі та отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 7000 грн. за договором №8537473 в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд зазначає, що доказів укладення кредитного договору №79135664 від 28.07.2024, видачі та отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів за вказаним договором матеріали справи не містять.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 30.01.2018 в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано первинних документів, які би засвідчили, що позикодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором №8534473 від 22.10.2024, а відповідач ці кошти отримав. Не надано будь-яких доказів щодо погашення кредитної заборгованості за вказаними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги в частині стягнення заборгованості за договором №8537473, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за договором №8537473 від 22.10.2024 містить інформацію про те, що станом на час звернення до суду розмір заборгованості становить певні суми.

Однак вказаний розрахунок заборгованості не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань).

Розрахунок заборгованості за договором №8537473 від 22.10.2024, на який посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим Позивачем, а, тому, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає Позивач.

У той же час розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 №6-16цс15.

Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості Відповідача за укладеним договором №8537473 від 22.10.2024, позивачем суду не надано.

Крім того, позивачем не долучено до матеріалів справи і кредитний договір №79135664 від 28.07.2024 на який він посилається у позовній заяві, що є підставою вважати, що такий договір був взагалі неукладений.

При цьому, як вже було зазначено, Позивач самостійно скористався наданими процесуальними правами, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 753/8671/21, від 18.09.2023 у справі № 582/18/21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17).

За обставин не доведення позивачем укладення договору № 79135664 від 28.07.2024 та розміру заборгованості за договором №8537473 від 22.10.2024, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову за даними кредитними договорами.

З огляду на вищевикладене, суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статями 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 24.12.2025.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: місце знаходження - м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , , реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І . І . Деревенський