Провадження № 2/185/9885/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 грудня 2025 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», третя особа Генеральна прокуратура України про стягнення заробітної плати, визнання недійсним наказу про звільнення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла для розгляду за підсудністю цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», третя особа Генеральна прокуратура України про стягнення заробітної плати, визнання недійсним наказу про звільнення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач посилається на те, що у період з 01 січня 2014 року по 01 квітня 2014 року він обіймав посаду директора ТОВ «Донбаська архітектурно-будівельна компанія» з окладом 2000 грн на місяць. За весь період роботи він не отримував заробітну плату, тому написав заяву про звільнення , в якій зазначив причиною невиплату заробітної плати. 21 квітня 2014 року засновник ОСОБА_2 запропонував йому підписати наказ про його звільнення з 30 березня 2014 року. На цьому наказі позивач поставив відмітку про ознайомлення, а також зазначив про невиплату заробітної плати. На день звернення до суду позивачу не виплачена заробітна плата, не видана трудова книжка.

Позивач просить стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 115 552 грн 29 коп за період з січня 2014 року по серпень 2017 року включно, визнати недійсним наказ про його звільнення, зобов`язати відповідача видати трудову книжку з записом про звільнення на день рішення суду.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

1. Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Позовна заява ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вимогам, позивач на вказав свій реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, не зазначив ідентифікаційний код юридичних осіб відповідача та третьої особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

2. Як визначено пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом статті 84 ЦПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

В тексті позовної заяви позивач вказує на те, що всі докази, що підтверджують викладені ним обставини, наявні у відповідача і суд зобов`язаний їх витребувати.

При цьому відповідач не зазначає, які саме докази наявні у відповідача і які заходи вживалися ним для отримання цих доказів самостійно.

3. Як визначено статтею 233 Кодексу законів про працю України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 559/321/16-ц, встановлений статтею 223 КЗпП України строк звернення до суду застосовується незалежно від заяви сторін. Вказаний строк застосовується судом незалежно від наявності заяви відповідача про застосування такого строку, оскільки відповідно до частини першої статті 9 ЦК України норми цього Кодексу у трудових спорах можуть застосовуватися лише субсидіарно, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тоді як строки звернення до суду в КЗпП України передбачені окремо.

Стаття 234 КЗпП передбачає, що у разі пропуску з поважних причин установлених строків звернення до суду за вирішенням трудового спору суд може поновити ці строки.

За змістом позовної заяви позивач ознайомлений з наказом про його звільнення 21 квітня 2014 року, позовна заява подана ним до суду 22 вересня 2017 року, при цьому позивач не зазначає причин пропущення ним встановленого строку звернення до суду і не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

4. Згідно з частиною 4 статті 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Як визначено пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже відповідно до закону позивач звільнений від сплати судового збору в частині вимог про стягнення заробітної плати. Вимог про поновлення на роботі позивач не заявляє. Натомість позивачем заявлено вимогу про визнання наказу недійсним та зобов`язання відповідача вчинити дії. В цій частині позовних вимог підлягає сплаті судовий збір за дві окремі вимоги немайнового характеру (станом на день подачі позовної заяви 640 грн за кожну вимогу, загалом 1280 грн).

Позовна заява містить клопотання про звільнення відповідача від сплати судового збору, однак позивач не наводить підстав для такого звільнення відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Тому позивачу необхідно усунути вказані недоліки шляхом подання уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статті 175 ЦПК України, подання клопотання про витребування доказів, оформленого відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, сплати судового збору у розмірі 1280 грн за реквізитами Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, які містяться на офіційному сайті судової влади або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 185 ЦПК України, строк усунення недоліків заяви не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», третя особа Генеральна прокуратура України про стягнення заробітної плати, визнання недійсним наказу про звільнення, зобов`язання вчинити дії.

Надати строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя У.М. Болдирєва