КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 359/2350/25

номер провадження №22-ц/824/14897/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року /суддя Чирка С.С./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №290858829 від 29.07.2024 р. у загальній сумі 65941,80 грн, з яких: 27000,00 грн - основна сума боргу, 38941,80 грн - проценти за користування кредитом, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон плюс», заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 941,80 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. /а.с. 173-177/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги у сумі 28000 грн, відмовивши в стягненні процентів за користування кредитом та витрат на правничу допомогу.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 1,5% на день грубо суперечить положенням частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, тому визначена позивачем сума заборгованості за відсотками є безпідставною та розрахованою на власний розсуд кредитора, що порушує принципи добросовісності та розумності, передбачені статтею 3 ЦК України. Крім того, загальна сума платежів за кредитом, стягнута судом у розмірі 65941,80 грн, перевищує подвійний розмір отриманих коштів (27000 грн х 2 = 54000 грн), що прямо заборонено частиною першою статті 18 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент укладення договору, де сукупна сума платежів за споживчим кредитом не може перевищувати подвійного розміру отриманих коштів, отже, стягнення 38941,80 грн процентів призводить до перевищення на 11941,80 грн законодавчо встановленої межі, чим грубо порушуються права відповідача як споживача фінансових послуг. Також апелянт вказує на відсутність належного повідомлення боржника про відступлення права вимоги, оскільки відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором, однак частина 2 статті 516 та стаття 517 ЦК України зобов`язують нового кредитора повідомити боржника про відступлення права вимоги, а в даному випадку відповідач, перебуваючи тривалий час на лікуванні, не отримував жодного повідомлення ні від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ні від нового кредитора ТОВ «Таліон плюс», що робить пред`явлені вимоги передчасними та необґрунтованими, а відсутність доказів такого повідомлення в матеріалах справи свідчить про порушення норм матеріального права. Щодо витрат на правничу допомогу апелянт вважає їх необґрунтованими та надмірними, посилаючись на статтю 141 ЦПК України, де судовий збір та витрати покладаються пропорційно розміру задоволених вимог, а сума 5000 грн на правничу допомогу є завищеною для малозначної справи з шаблонною позовною заявою, яка не потребує значних зусиль адвоката, враховуючи типовий характер спору, наявність штатних юристів у позивача, винагорода адвоката повинна бути співмірною характеру спору, часу та обсягу роботи, тому стягнення таких витрат суперечить принципам розумності та пропорційності, а справа розглядається як малозначна відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України, де залучення адвоката не є обов`язковим.

Представник позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення без змін, посилаючись на відповідність умов договору перехідним положенням Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимальної денної ставки, зокрема пункту 17 Перехідних положень у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023, де максимальний розмір денної процентної ставки впроваджується поетапно: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності (з 24.12.2023 по 22.04.2024) - 2,5%, протягом наступних 120 днів (з 23.04.2024 по 20.08.2024) - 1,5%, а на момент укладення договору 29.07.2024 максимально дозволена ставка становила саме 1,5%, що повністю відповідає пункту 8.3 Кредитного договору та нормам статті 1054 ЦК України про те, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором, а денна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за умови відсутності змін у складових показниках (строку кредитування, загальних витрат та розміру кредиту). Щодо повідомлення про відступлення права вимоги представник позивача вказує на належне виконання цієї вимоги шляхом надсилання листа ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №290858829/07102024/Э від 07.10.2024 на електронну адресу та відображення в особистому кабінеті відповідно до пунктів 4.10.4-4.11, 9.1.1.12 та 9.1.2.5 Кредитного договору, де сторони погодили електронний обмін повідомленнями. Стаття 512 ЦК України дозволяє заміну кредитора за правочином відступлення, стаття 514 ЦК України передбачає перехід прав у повному обсязі, стаття 1077 ЦК України регулює договір факторингу, і відсутність заперечень відповідача в суді першої інстанції підтверджує належність повідомлення, оскільки згода боржника не вимагається, якщо не встановлено інакше договором чи законом. Стосовно обґрунтованості витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн представник позивача посилається на статтю 141 ЦПК України, де інші судові витрати покладаються на сторону, на користь якої ухвалене рішення, а розмір витрат встановлюється на підставі поданих доказів (договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, додаткова угода №31 від 30.12.2024, акт виконаних робіт та квитанція про оплату), які підтверджують реальність, необхідність та розумність витрат з урахуванням складності справи, кваліфікації адвоката та практики Європейського суду з прав людини (справа «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002), де витрати відшкодовуються лише в розумному розмірі, а також постанови Верховного Суду (від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц), де гонорар адвоката враховує витрачений час та фінансовий стан сторін, і відсутність заперечень відповідача в першій інстанції щодо зменшення витрат робить їх стягнення правомірним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом установлено, що 29.07.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 290858829, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в сумі Кредитного ліміту у розмірі 27 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.2.1.).

Пунктом 8.3. Кредитного договору визначено, що на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за Договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором після 21.08.2024 Базова процентна ставка, яка використовується для нарахування процентів за користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день.

Відповідно до п. 8.5.1 вказаного Договору, за період від дати видачі першого Траншу до 28.08.2024 (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 0,68 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 248,20 відсотків річних.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.

Згідно з п. 14.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua .

Вказаний договір підписано електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора SSJD.

Згідно із підтвердження про здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Профітгід» вбачається, що банком за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено серію успішних платежів на карту ОСОБА_1 в загальному розмірі 27 000,00 грн. (а.с.84,85,86,87,88,89,90)

01 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №MB-ТП/2 у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Права вимоги до Боржників (а.с.16-21).

Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №MB-ТП/2 від 01 жовтня 2024 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача перейшло право вимоги до відповідача.

ТОВ «Таліон плюс» зверталось до ОСОБА_1 із вимогою про дострокове розірвання договору та сплати заборгованості (а.с.104,105).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, заборгованість за кредитним договором № 290858829 від 29.07.2024 року становить 65 941,80 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 27 000,00 грн; заборгованість за відсотками по кредиту - 38 941,00 грн.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти; ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином; ст. 625 ЦК України про те, що боржник відповідає за порушення зобов`язання.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивач довів факт укладення договору, надання коштів та порушення відповідачем зобов`язань, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення обмежень на розмір процентної ставки та перевищення сукупної суми платежів не заслуговують на увагу апеляційного суду з таких підстав.

Апелянт стверджує, що нарахування процентів за базовою ставкою 1,5% на день (547,50% річних) суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює максимальний розмір денної процентної ставки на рівні 1%, а також що загальна стягнута сума 65941,80 грн перевищує подвійний розмір кредиту (54000 грн), чим порушено ч. 1 ст. 18 цього Закону та принципи розумності й добросовісності (ст. 3 ЦК України).

Проте, такі твердження не відповідають нормам чинного законодавства. Згідно з п. 17 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 (набрання чинності - 24.12.2023), обмеження максимальної денної процентної ставки впроваджувалися поетапно: протягом перших 120 днів - не більше 2,5%; протягом наступних 120 днів - не більше 1,5%. Таким чином, у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 максимально дозволена денна ставка становила саме 1,5%.

Кредитний договір №290858829 укладено 29.07.2024, тобто в період дії перехідного обмеження у 1,5% на день, що повністю відповідає п. 8.3 Договору, де сторони погодили базову процентну ставку 1,5% на день для першого траншу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України процентна ставка за кредитом визначається договором, а тип ставки (фіксована чи змінювана) також узгоджується сторонами (ст. 1056-1 ЦК України). Денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за відсутності змін у складових показниках (строк кредитування, загальні витрати, розмір кредиту), як роз`яснено Національним банком України в інформаційному листі від 22.11.2023.

Посилання апелянта на ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження сукупної суми платежів подвійним розміром кредиту також є помилковим у контексті нарахування процентів за договорами, укладеними в перехідний період, оскільки умови договору не суперечать перехідним положенням і відповідають свободі договору (ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності належного повідомлення про відступлення права вимоги спростовуються такими обставинами.

Апелянт посилається на ст.ст. 516, 517 ЦК України, стверджуючи, що не отримував повідомлення про відступлення права вимоги від первісного чи нового кредитора, перебуваючи на лікуванні, через що вимоги є передчасними.

Однак договір укладено в електронній формі (пп. 4.10.4-4.11 Договору), а сторони узгодили обмін повідомленнями через особистий кабінет, електронну пошту та SMS (п. 9.1.1.12 Договору). Зокрема, п. 9.1.2.5 Договору зобов`язує кредитора повідомити позичальника про відступлення протягом 10 робочих днів у спосіб, передбачений ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», включаючи електронну пошту.

Повідомлення про відступлення надіслано первісним кредитором (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») листом № 290858829/07102024/Э від 07.10.2024 на електронну адресу позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 107/, а також відображено в особистому кабінеті.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений шляхом відступлення права вимоги, а ст. 514 ЦК України передбачає перехід прав у повному обсязі; згода боржника не вимагається, якщо інше не встановлено договором чи законом. Договір факторингу регулюється ст. 1077 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо надмірності витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн також відхиляються.

Апелянт вважає витрати завищеними для малозначної шаблонної справи, посилаючись на ст. 141 ЦПК України та практику Верховного Суду про співмірність витрат.

Проте витрати підтверджені належними доказами: договором про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, додатковою угодою № 31 від 30.12.2024, актом виконаних робіт та платіжними документами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат встановлюється на підставі поданих доказів, а гонорар адвоката враховує складність справи, кваліфікацію, витрачений час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Практика ЄСПЛ (справа «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002) та Верховного Суду (постанова від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц) вимагає реальності, необхідності та розумності витрат, що в даному випадку дотримано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: