Справа № 278/989/21
Провадження по справі №2-др/276/8/25
26 грудня 2025 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Бобра Д.О.,
секретаря судового засідання Свиридок А.В.,
розглянувши в судовому засіданні без виклику (повідомлення) учасників справи заяву представника відповідача адвоката Павлишина Юрія Миколайовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №278/989/21 за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
Крім того, 12.11.2021 на адресу Хорошівського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа №276/1903/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - АТ «СК «Країна») до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 237771,7 грн. та судовий збір в сумі 3566,58 грн. за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17.02.2018 року за участю транспортного засобу Porshche, держаний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Daewoo, державний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Заочними рішеннями суду від 30.09.2021 по справі №278/989/21 та від 04.07.2022 по справі №276/1903/21 позовні вимоги АТ «СК «Країна» задоволено у повному обсязі.
У подальшому ухвалами Хорошівського районного суду Житомирської області від 28.07.2025 заочні рішення у справах №278/989/21 та №276/1903/21 скасовані, справи призначені до розгляду в порядку загального позовного провадження.
15.12.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Павлишин Ю.М. подав до суду заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 108000 грн.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 16.12.2025 заяву представника відповідача прийнято до розгляду без повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк до 23.12.2025 для подання до суду заперечень щодо заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
22.12.2025 від представника позивача до суду надійшло заперечення на заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій представник позивача просить залишити без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із пропуском строку звернення із такою заявою, а також просить зменшити витрати відповідача на правничу допомогу у зв`язку із не співмірністю заявлених вимог.
Так, згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Із матеріалів справи вбачається, що 03.06.2025 між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Павлишиним Ю.М. укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокатом надавалися відповідачу послуги щодо представництва його інтересів в державних органам, підприємствах, установах, організаціях та судах.
Пунктом 3.1. договору про надання правничої допомоги встановлено розмір гонорару адвоката за представництво клієнта, зокрема, за судове засідання за допомогою відеоконференцзв`язку 2000 грн., складання документів по справі 800 грн., адвокатський запит 2500 грн.
Згідно актів приймання виконаних робіт та розрахунків виконаних робіт №№1-4 до договору про правничу допомогу від 03.06.2025, пов`язаних з розглядом справ №278/989/21 та №276/1903/21 загальна вартість правничої допомоги складає 108000 грн.
Дослідивши долучені до заяви документи, суд приходить до висновку, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу є не пропорційними до предмета спору, завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, не в повному обсязі відповідає критерію розумності їхнього розміру, а також частково не обґрунтовано включено вартість послуг як правничої допомоги.
Так, суд враховує висновки Об`єднаної палати КГС Верховного Суду, викладені у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, відповідно до яких заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (п.6.32. постанови), з огляду на що, витрати, зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг №4, щодо подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення вартістю 4000 грн є необґрунтованими та судом відхиляються, а також відхиляються витрати, передбачені актом №4 щодо розгляду у судовому засіданні заяви про ухвалення додаткового рішення вартістю 2000 грн., оскільки таке засідання не проводилося.
З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими витрати на правову допомогу по акту №4 від 14.12.2025 у розмірі 15 тис. грн.
Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
З огляду на наведенні нормативні положення та принципи суд вважає, що заявлені представником відповідача (у актах №1 та №2 від 12.12.2025) вимоги про стягнення вартості такої послуги як клопотання про виклик свідків та клопотання про витребування доказів є безпідставними, оскільки такі не є предметом судового розгляду заяви про перегляд заочного рішення у справі, Хорошівським районним судом не розглядалися та не задовольнялися.
Неспівмірною є вартість послуги, визначеною у актах виконаних робіт №№1-3, щодо адвокатського запиту, вартістю 2500 грн., оскільки вони не містять аналізу законодавства та обставин справи, в цілому є однотипними, невеликого об`єму, а тому з урахуванням заяви позивача про зменшення судових витрат, суд вважає обґрунтованою вартістю такої послуги в розмірі 800 грн., що відповідає вартості однієї години витраченого адвокатом часу, зазначеного ним у розрахунку.
Також не відповідають критерію розумності та співмірності їх розміру вартість інших адвокатських послуг, зазначених у актах виконаних робіт №№1-3, зокрема:
1) вивчення матеріалів справ №278/989/21 та №276/1903/21 по 3 години вартістю по 2400 грн та підготовка заяв про перегляд заочного рішення по 10 годин вартістю по 8000 грн (вказані справи виникли з одних і тих же правовідносин, обґрунтовані одними доказами та обставинами);
2) складання та подання відзиву, заперечень вартістю послуги по 6400 грн; складання та подання уточненої заяви №3 про витребування доказів вартістю послуги 4000 грн.; складання заяви №6 про витребування доказів, заяви №1 не брати до уваги докази, заяви №2 не брати до уваги докази, подані з порушенням, додаткові пояснення з остаточною позицією та оцінкою доказів вартістю послуги по 4000 грн, в зв`язку з чим суд, з урахуванням заяви позивача про зменшення судових витрат, зменшує витрати на вказані послуги вдвічі, що буде співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Окрім того, суд відмовляє у стягненні окремих заявлених відповідачем витрат, зазначених у акті №3, щодо яких відповідачем не доведено їх обґрунтованість та необхідність та відповідність критерію реальності адвокатських витрат, зокрема:
1) складання та подання клопотання №3 про витребування доказів вартістю послуги 4000 грн., складання та подання уточненого клопотання №3 про витребування доказів вартістю послуги 4000 грн. оскільки вказані клопотання судом не розглядалися та не задовольнялися, а їх вимоги стосуються витребування доказів, зазначених в уточненій заяві №3 про витребування доказів від 01.10.2025, витрати на підготовку якої судом вже враховано;
2) заяви не брати до уваги докази від 22.10.2025 вартістю послуги 4000 грн, оскільки вона є однотипною із заявою №6 про витребування доказів від 22.10.2025, витрати на підготовку якої судом вже враховано;
3) пояснення та уточнення правової позиції від 23.10.2025, оскільки вона не містить аналізу нових доказів та в цілому відповідає змісту і обґрунтуванню заперечень проти позову, викладених у відзиві на позов від 08.08.2025 та запереченнях на відповідь на відзив від 16.08.2025, витрати на підготовку яких судом вже враховано.
Доказів про наявність, передбачених ч.3 ст. 141 ЦПК України публічного інтересу або впливу результату вирішення справи на репутацію відповідача, які б свідчили про обгрунтованість витрат на правову допомогу у заявленому відповідачем загальному розмірі 108 тис. грн, суду не надано.
Разом з тим, суд відхиляє доводи представника позивача про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення із такою заявою, оскільки як вбачається із заяв представника відповідача про перегляд заочного рішення, відзиву на позов останнім зазначалося, що розрахунок і докази судових витрат будуть надані у встановлений строк, в судовому засіданні 03.12.2025 до завершення судових дебатів представником відповідача зроблено заяву про надання доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі та в подальшому такі докази наданні у встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України строк.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13,141, 247, 258-260, 270, 354 ЦПК України, суд,-
Заяву представника відповідача адвоката Павлишина Юрія Миколайовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №278/989/21 за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Д.О. Бобер