Унікальний номер справи 382/957/25
Головуючий у суді першої інстанції О.А. Кисіль
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

22 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор»

відповідачОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», подану представником Волконітіною Ксенією Юріївною на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року, ухвалене у складі судді О.А. Кисіль, в приміщенні Яготинського районного суду Київської області,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі по тексту ТОВ «Новий Колектор», Тоівариство) звернулося з позовом до Яготинського районного суду Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог якого просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 120,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» (далі за текстом «Клієнт») та ТОВ «Новий Колектор» (далі за текстом - «Фактор») укладено Договір факторингу № 120723-8 від 12 липня 2023 року (далі за текстом - «Договір факторингу»).

Так, відповідно до п. 5.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до Боржника на всі суми, відступлені йому Клієнтом, згідно цього договору.

Відповідно до п.п.2.4., 2.5. зазначеного Договору факторингу, Сторони домовилися, що Право вимоги за Кредитним договором вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі Переліку (Додаток 1). Пiсля пiдписання Актy приймання-передачi Перелiку до Фактора переходять вci права та обов`язки Клiєнта, як сторони, якi виникли на пiдставi Кредитного договору в обсязi i на умовах, що iснують на момент укладення цього Договору.

На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 19.06.2018-100004255 від 19.06.2018 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 .

В свою чергу позивачем 14.07.2023 на фінансовий номер телефону відповідача ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_1 , було направлено СМС- повідомлення наступного змісту: «За Вашим кредитним договором № 19.06.2018-100004255 від 19.06.2018 відбулось відступлення права вимоги у повному обсязі (всі грошові вимоги). Новий кредитор - ТОВ «Новий Колектор»; 43170298;01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала,13, оф.601; 0800-20-33-20; ; ТОВ «Новий Колектор» передані Ваші персональні дані, сплачувати необхідно в «Новий Колектор». Статус зазначеного повідомлення - «DELIVERED».

Отже, станом на дату подання даної заяви позивач є єдиним та належним кредитором за кредитним договором № 19.06.2018-100004255 від 19.06.2018 року, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

Між ТОВ «Споживчий центтр», правонаступником якого є ТОВ ««Новий Колектор» та ОСОБА_1 19.06.2018 року укладено Кредитний договір (оферти) № 19.06.2018-100004255 (далі за текстом - «Договір») шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн, що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%.

Згідно п. 1.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.2. встановлено, що кредит надається для використання Позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.3. Договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції Позичальником Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п.2.1 Договору).

Згідно п. 2.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.

Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування Кредитом (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

У разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/ строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.5.4. кредитного договору (п.7.1 Договору).

Відповідно до Заявки від 19.06.2018 Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 4 000,00 грн з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн.

Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі.

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 09.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 7120,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4 000,00 грн. та за відсотками 1 120,00 грн., а також штраф у розмірі 2 000,00 грн. (який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору № 19.06.2018- 100004255 від 19.06.2018 року), чим порушуються права та інтереси Позивача.

Що стосується штрафу, позивачем зазначено, що у відповідності п. 5.4. Договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом.

Згідно виписки (довідка субконто) відповідачем частково сплачено заборгованість, а саме 03.07.2018 сплачено 1 120,00 грн.

Згідно п. 8.1 цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитором у інформаційній системі кредитора від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитора на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Цей договір діє протягом 28 днів.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року в позові ТОВ «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Новий Колектор», через представника Волконітіну К.Ю., подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Новий Колектор» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог внаслідок застосування позовної давності.

Зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України ;№64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан неодноразово було продовжено. Станом на дату подання даної апеляційної скарги воєнний стан також триває.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, позовна давність не може бути застосована до всіх випадків не сплати кредиту, починаючи з початку дії вказаних законодавчих обмежень.

Отже, загальна позовна давність є тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України) з урахуванням діючих нормативно-правових актів позовна давність продовжена як на період дії карантину, так і на період дії військового часу.

Зазначене неодноразово підтверджувалося судовою практикою у постановах Верховного Суду, зокрема справі №910/5188/22.

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги те, що, фактично, починаючи з початку перебігу карантину і станом на дату подання даної апеляційної скарги, загальна позовна давність подовжена.

На думку апелянта, висновок суду про те, що позовна давність сплила є хибним.

ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, відмовляючи у задоволенні позову судом зазначено, що, оскільки строк кредитування за спірним договором був до 03.07.2018 року, а позивач акцентував увагу на те, що востаннє 03.07.2018 відповідачем було сплачено кошти у сумі 1 120, 00 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовна давність за заявленими вимогами сплила 3 липня 2021 року. Будь-яких інших платежів після 03.07.2018 відповідачем здійснено не було. Разом з тим, даний позов позивачем як новим кредитором було пред`явлено 14 травня 2025 року, тобто поза межами загальної позовної даності, тому суд вважав за необхідне застосувати позовну давність та відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції погодитися не може та вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу 120723-8 від 12 липня 2023 року. Між ТОВ «Споживчий центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та ОСОБА_1 19.06.2018 року укладено Кредитний договір (оферти) № 19.06.2018-100004255 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Згідно виписки (довідка субконто) ОСОБА_1 частково сплачено заборгованість, а саме: 03.07.2018 сплачено 1 120,00 грн. Як стверджує позивач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 09.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 7120,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4 000,00 грн. та за відсотками - 1 120,00 грн., а також штраф у розмірі 2 000,00 грн. (який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору № 19.06.2018- 100004255 від 19.06.2018 року), чим порушуються права та інтереси позивача (а.с.9-13,15-20, 22-26, 27-30).

У статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторі хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненням внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України діє карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID- 19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Врахувавши, що останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 03 липня 2021 року, а Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК України, щодо продовження строків на час дії карантину, набрав чинності 2 квітня 2020 року, з огляду на встановлені з 12 березня 2020 року карантинні обмеження, які діяли на час закінчення позовної давності, вимоги ст.257, ч.5 ст.267 ЦК України, пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, належить зробити висновок, що позовну давність позивачем не було пропущено.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, який набрав чинність 17 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин.

Продовження строків позовної давності в період дії карантину та воєнного стану є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (див. постанову Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21).

Відтак, станом на 14 травня 2025 року позивачем не пропущено позовну давність щодо заявлених позовних вимог.

Щодо тіла кредиту.

Встановлено, що 19 червня 2018 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 19.06.2018-100004255 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28 відсотків.

Згідно з п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.1.3 договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах, сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти: тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Згідно п. 2.3 договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, позичалтник зобоі`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку еористування кредитом. (п.2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.5. сторони встановили, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення.

Відповідно до п. 4.1 договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів ща користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року(надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIIIу разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Через невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість у розмірі 7 120,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4 000,00 грн. та за відсотками 1 120,00 грн., позивачем нараховано штраф у розмірі 2 000,00 грн. за період до 24.02.2022 року.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунком.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Черних В.О. у поданому до суду першої інстанції клопотанні будь-яких заперечень по суті заявленого позову щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості не надав, натомість просив суд відмовити у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

З огляду на встановлені по справі обставини, перевіривши письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального права, постановлене з порушенням вимог процесуального права, тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

У справі слід постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором (оферти) № 19.06.2018-100004255 від 19.06.2018 у розмірі 7 120,00 грн.

Згідно частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції покладаються на відповідача. Відтак з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Новий Колектор» 2 422,40 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, а також судовий збір в розмірі 3 633,60 грн за подачу апеляційної скарги.

У позовній заяві ТОВ «Новий Колектор» заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в у сумі 4 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Проаналізувавши обсяг наданих позивачу послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, враховуючи, що справа призначена до розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників), колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», подану представником Волконітіною Ксенією Юріївною, задовольнити.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року скасувати на ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (, 01133, м. Київ, Печерський район, вул. Алмазова Генерала, буд. 13. оф. 601) заборгованість за кредитним договором № 19.06.2018-100004255 від 19.06.2018 у розмірі 7 120,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (, 01133, м. Київ, Печерський район, вул. Алмазова Генерала, буд. 13. оф. 601) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн., витрати на правничу допомогою у суді першої інстанції у розмірі 4 000,00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна