Справа № 522/6119/24-Е
Провадження № 2/522/1268/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з?явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі без державної реєстрації із ОСОБА_2 з 2000 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проживання однією сім`єю вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстроване місце проживання позивачки, про що свідчить відповідна відмітка в паспорті. За цією ж адресою зареєстровані їх діти.

Відповідно до довідок ЖБК «Технологічний» від 20.05.2013 та від 19.04.2017 у квартирі АДРЕСА_2 постійно зареєстрований ОСОБА_2 з 31.01.1990, ОСОБА_3 з 05.04.2013, ОСОБА_4 з 21.03.2017.

Зазначає, що вказана квартира належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.11.1998, виданого ЖБК «Технологічний».

Під час сумісного проживання подружжя користувалось спільним бюджетом, який в основному складався із заробітку позивачки. Шлюб сторони не реєстрували, так як вважали це формальністю. Увесь цей час в сім`ї панувало велике почуття любові та поваги один до одного. Подружжя вело сумісне господарство, піклувались та турбувались один про одного, мали спільний сумісний бюджет, проживали як чоловік та дружина (були однією сім`єю), мали взаємні права та обов`язки.

Враховуючи зазначене, позивач просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в період з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.04.2024 ухвалою судді ОСОБА_5 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та витребувано докази.

13.05.2024 від представника позивача надійшло дві аналогічні за змістом заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

29.05.2024 на виконання ухвали суду від 22.04.2024 від Одеського державного нотаріального архіву надійшла відповідь, згідно якої спадкова справа № 419/2015 до майна ОСОБА_2 на державне зберігання до Одеського державного нотаріального архіву не передавалась.

03.06.2024 від представника позивача надійшло дві аналогічні за змістом повторні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

04.06.2024 від представника ОМР надійшла заява про відвід судді.

04.06.2024 ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевою О.П. заявлено самовідвід у справі № 522/6119/24-Е.

Розпорядженням № 384/24 від 24.06.2024 керівника апарату суду І.Я. Німас відповідно до засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями, призначено потворний автоматизований розподіл судової справи № 522/6119/24-Е. Протоколом повторного автоматизованого розподілу визначено головуючого суддю Павлик І.А.

26.06.2024 ухвалою судді Павлик І.А. справу прийнято до свого провадження.

07.07.2024 від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Маслової М.В. на виконання ухвали суду від 22.04.2024 надійшла копія спадкової справи № 419/2015 до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 39 арк.

22.07.2024 від представника ОМР надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона заперечує проти задоволення позовної заяви, позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначена квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.11.1998, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 26.11.1998 № 1001.

28.10.2015 на підставі заяви позивача ОСОБА_1 про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_2 державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. заведена спадкова справа № 419/2015 та позивачу роз?яснено про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю зі спадкодавцем не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини.

26.06.2018 Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у цивільній справі № 522/23146/17-ц за заявою ОСОБА_6 , за участю заінтересованої особи - Житлово-будівельного кооперативу «Технологічний», про встановлення факту проживання однією сім?єю, яким заяву ОСОБА_6 задоволено, встановлено факт проживання ОСОБА_1 , як члена сім`ї ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 року і по день смерті та його утримання ОСОБА_6 протягом 2010-2015 років.

18.08.2018 на підставі вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2018 державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. видано ОСОБА_1 , як спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-961, на квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2019 у цивільній справі № 522/23146/17-ц апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2018 скасовано, заяву ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, 21.02.2020 Одеська міська рада звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Маслової М.В., про визнання спадщини відмерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2022, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23.04.2024, позов Одеської міської ради задоволено в повному обсязі:

- визнано відмерлою спадщину після смерті ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_2 ;

- визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

- визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.08.2018, серія та номер: 1-961, видане державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори Масловою М.В. на ім?я ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_2 ;

- витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартири АДРЕСА_2 ;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 7 095,00 грн.

Надалі, державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременком І.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.05.2024 № 378988820 та проведено державну реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на вищевказаний об?єкт нерухомого майна (номер запису про право власності: 55053785, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101).

Таким чином, станом на сьогодні квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Одеси.

Водночас, як вбачається з копії паспорта позивача, ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_7 з 06.06.2014. Однак у позовній заяві ОСОБА_1 нічого не зазначає, про даний факт.

Відповідно до ч. 4 ст. З Сімейного кодексу України сім?я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Враховуючи вищезазначене, можна дійти до висновку, що позивач має фактично 2 сім?ї. Одна утворилася на підставі шлюбу з громадянином ОСОБА_7 з 06.06.2014, а інша нібито утворилася шляхом спільного проживання зі спадкодавцем з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто варто звернути увагу на той факт, що, по-перше, реєстрація місця проживання ОСОБА_6 за даною адресою відбулася у 2013 році, тобто за 2 роки до смерті ОСОБА_2 , а по-друге, в період часу, за який ОСОБА_1 намагається встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем, позивачка офіційно реєструє шлюб та народжує дітей від офіційного чоловіка.

Дані обставини самі по собі виключають можливість спільного проживання та наявності спільного побуту, взаємних прав і обов?язків ОСОБА_6 з ОСОБА_2 та вкотре вказують на безпідставність та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, Верховний Суд у постанові від 25.04.2019 у справі № 759/4596/18 дійшов висновку, що для встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі, адже задоволення заяви про встановлення факту спільного проживання у такому разі призведе до порушення принципу одношлюбності, передбаченого статтею 25 СК України.

Представник зауважує, що народження ОСОБА_6 дитини від спадкодавця ОСОБА_2 , спростовується рішенням Приморського районного суду м. Одеси, ухваленим 25.03.2015 року у справі № 522/3428/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Так, вищезазначеним судовим рішенням встановлено, що насправді біологічним батьком ОСОБА_8 - дитини ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_7 , а не ОСОБА_2 . Дане рішення Приморського районного суду м. Одеси не оскаржувалося ОСОБА_1 .

Крім того, представник відповідача зазначає, що надані позивачем докази щодо купівлі побутової техніки до квартири спадкодавця за час їх нібито спільного проживання сплачені саме її чоловіком - ОСОБА_7 та без зазначення адреси доставки такої техніки.

Верховний Суд у постанові від 12.11.2020 у справі № 750/12880/19 дійшов висновку, що чеки, які не містять прізвищ та адрес, не можуть вважатись доказами, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається заявник, а тому не є достатніми для підтвердження факту спільного проживання осіб, які складали сім?ю, були пов?язані спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов?язків.

Таким чином, надані докази, а саме видаткові накладні від 03.04.2018 № ОПН-1092-22912847, від 08.05.2018 № Ч0DE2-0046, від 09.03.2019 № Ч0DE2-0047, від 17.11.2019 № Ч0DE1-0055 та копія акта приймання-передачі від 03.04.2018 ніяк не можуть підтверджувати факт спільного проживання однією сім?єю позивача та спадкодавця, враховуючи що ОСОБА_6 фактично з 2013 року має іншу сім?ю в розумінні ч. 4 ст. З СК України, яка зазначає, що сім?я створюється на підставі шлюбу.

Щодо періоду ймовірного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та реєстрації місця проживання позивача.

Так, позивач просить встановити факт постійного проживання однією сім?єю зі спадкодавцем не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини в період з 2000 року та по 02.10.2015.

При цьому, жодних належних та допустимих доказів, які могли б підтвердити саме зазначений період проживання позивача зі спадкодавцем матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно до копії паспорта громадянина України зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 тільки з 05.04.2013, при тому, що спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, враховуючи вищенаведене, місце реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року не свідчить про факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних прав та обов?язків між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 протягом останніх 5-ти років до моменту смерті останнього.

Щодо акта обстеження від 04.07.2020, засвідченого головою Житлово-булівельного кооперативу «Технологічний» та акта про факт проживання однією сім?єю від 20.07.2017.

Дані акти не можуть слугувати належними та допустимими доказами, оскільки містять суто оціночний характер, з наявної в них інформації неможливо встановити факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцем за однією адресою. Такі акти не можуть засвідчувати реальність сімейних відносин між померлим та позивачем.

Крім того, показання свідків у вищезазначених актах, які нібито засвідчують факт спільного проживання за однією адресою не можуть бути належними, допустимими та достовірними доказами спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 протягом понад 5 років до часу відкриття спадщини, оскільки ці показання отримано не за процедурою допиту свідків, тому ці документи не можуть використовуватися як засіб доказування (абзац другий пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), а також вони не є письмовими доказами в розумінні ст. 95 ЦІК України, так як пояснення свідків приймаються судом і можуть бути використані як письмові докази тільки у разі, якщо вони мають значення для справи і допит свідків є неможливим (абзац другий пункт 27 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України).

Щодо довідки про склад сім?ї від 2017 року, виданої ОСОБА_9 , та довідки про склад сім`ї від 2013 року, виданої ОСОБА_2 .

Так, копія довідки про склад сім?ю, видана ОСОБА_6 , датується 2017 роком, тобто вже після 2 років з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Таким чином, факт проживання позивача та її малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 станом на 2017 рік, вже після смерті ОСОБА_2 , ніяк не свідчить про ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету, прав та обов?язків за життя спадкодавця.

Копія ж довідки про склад сім?ї від 2013 року, видана нібито ОСОБА_2 , не є достовірною, адже ОСОБА_10 ДО, не є сином ОСОБА_2 , що було встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 25.03.2015 у справі № 522/3428/15-ц та даний факт не оскаржувався ОСОБА_6 в апеляційному порядку.

Хто така ОСОБА_11 та чому вона зазначена як «дочка» не є зрозумілим, однак враховуючи, що позивачем не надано інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин між останньою та ОСОБА_2 , даний факт не може вважатися правдивим та доведеним.

Враховуючи вищенаведене, копія даної довідки про склад сім?ї є недостовірним доказом, а тому є неналежним доказом та не має прийматися до уваги судом при ухваленні рішення у справі № 522/6119/24-Е.

Щодо копії дозволу на видачу трупа Прокуратури Приморського району міста Одеси від 06.10.2015 № 4259-03.

В рамках розгляду справи № 495/7315/15-ц за заявою ОСОБА_12 , за участю заінтересованої особи - Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, судом апеляційної інстанції було встановлено наступне.

Прокуратурою Приморського району м. Одеси від 05.10.2015 було видано дозволи від 05.10.2015 про видачу трупа ОСОБА_2 і громадянці ОСОБА_12 , і громадянці ОСОБА_1 .

Однак, 06.10.2015 Прокуратурою Приморського району м. Одеси дозвіл на поховання трупа ОСОБА_2 , виданий громадянці ОСОБА_12 , було скасовано.

Як вбачається зі змісту листа Прокуратури Приморського району м. Одеси від 30.10.2015 № 16-11223вих15, підставою для цього стало різне зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , підстави ж для видачі дозволу на поховання трупа ОСОБА_2 громадянці ОСОБА_6 не зазначено.

Листом Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 12.10.2015 № 2449-03 зазначено, що тіло ОСОБА_2 буде видане громадянці ОСОБА_6 при наявності в неї Свідоцтва про смерть з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, враховуючи наявність двох дозволів на видачу трупу ОСОБА_2 особам, які майже в один і той же час встановлювали факт спільного проживання з ним, за відсутності документального підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та ОСОБА_1 і ОСОБА_12 , наявність такого дозволу у ОСОБА_6 ніяким чином не підтверджує факту спільного проживання її з ОСОБА_2 саме однією сім?єю.

Щодо копії договору про надання послуг по технічному обслуговуванню абонентського пристрою від 08.02.2012 № 23487 на ім?я ОСОБА_2 та копії розрахункової книжки на ім?я ОСОБА_2 по оплаті комунальних послуг за період 2002-2003 роки, 2013-2014 роки за адресою: АДРЕСА_1 .

Надані докази ніяким чином не можуть свідчити про наявність спільного бюджету, прав та обов?язків між позивачем та спадкодавцем як на момент смерті ОСОБА_2 так і протягом 5 років до моменту його смерті.

Так, платником на вищевказаних доказах зазначено самого ж спадкодавця ОСОБА_2 , згадування у них про ОСОБА_6 відсутнє, а відтак постає питання, яким чином копії наданих позивачем документів можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім?єю останніх.

Крім того, копія розрахункової книжки на ім?я ОСОБА_2 по оплаті комунальних послуг за період 2002-2003 роки взагалі не стосується предмету доказування, а тому є неналежним доказом.

Для належності до спадкоємців четвертої черги позивачу слід надати докази проживання однією сім?єю саме стосовно п?ятирічного терміну до часу відкриття спадщини.

29.07.2024 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке протокольною ухвалою суду від 23.01.2025 залишено без розгляду, оскільки спадкова справа вже наявна у матеріалах справи.

29.07.2024 від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідків, яке протокольною ухвалою суду від 23.01.2025 задоволено.

30.07.2024 від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке протокольною ухвалою суду від 23.01.2025 залишено без розгляду.

19.07.2024 та 22.07.2024 від представника позивача надійшли клопотання про виклик свідків, які протокольною ухвалою суду від 23.01.2025 вилучено з матеріалів справи, оскільки вони не стосуються даної справи та були помилково подані.

13.12.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке ухвалою суду від 16.12.2024 прийнято до розгляду.

20.12.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

13.01.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії листа Відділу державної реєстрації цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.08.2024 № 8151/24.23-18 та копії постанови Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 522/2960/20.

23.01.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача та витребувано докази.

23.01.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2024 у справі № 522/6119/24-Е.

01.08.2025 на виконання ухвали суду від 23.01.2025 надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 7 від 26.07.2025 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 27.06.2014 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

18.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

21.10.2025 в судовому засіданні здійснено допит свідка ОСОБА_1 , яка зазначила, що не знає ОСОБА_12 . Зауважує, що ОСОБА_2 помер у квартирі. В цілях безпеки себе та дітей вона не знаходилась у квартирі. На дзвінок зранку не відповів, знайшла вона його о 08:00 ранку, коли прийшла. Зазначила, що раз у два місяці вона не проживала у квартирі. У нього була інцефалопатія, але фізичної допомоги він не потребував. ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_2 у січні 2000 року, в парку ввечері. Спочатку просто бачились, потім стали разом проживати. Зауважує, що він зловживав спиртними напоями, оскільки тяжко пережив смерть батьків. Після цього він почав більше зловживати, його звільнили з роботи. Він не міг знайти себе. Також працював в магазинах «Рошен», «Таврія» декілька місяців, потім після звільнення довго шукав роботу.

Свідок ОСОБА_13 , зазначив, що ОСОБА_2 проживав з батьками, мати та батько померли, були проблеми з серцем. ОСОБА_2 працював, просив гроші до зарплати, проте завжди віддавав. В нього була сім`я, ОСОБА_14 допомагала матері ОСОБА_13 . Знала, що ОСОБА_2 пив, проте буйним не був.

12.11.2025 у судовому засіданні представник позивача попросила залишити без розгляду її клопотання в частині допиту свідка ОСОБА_15 , яке протокольною ухвалою суду від 12.11.2025 задоволено.

10.12.2025 сторони в судове засідання не з`явились.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначена квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.11.1998, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 26.11.1998 № 1001.

Позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживала з ним однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з 2000 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.10.2015 на підставі заяви позивача ОСОБА_1 про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_2 державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. заведена спадкова справа № 419/2015 та позивачу роз?яснено про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю зі спадкодавцем не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини.

26.06.2018 Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у цивільній справі № 522/23146/17-ц за заявою ОСОБА_6 , за участю заінтересованої особи - Житлово-будівельного кооперативу «Технологічний», про встановлення факту проживання однією сім?єю, яким заяву ОСОБА_6 задоволено, встановлено факт проживання ОСОБА_1 , як члена сім`ї ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 року і по день смерті та його утримання ОСОБА_6 протягом 2010-2015 років.

18.08.2018 на підставі вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2018 державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. видано ОСОБА_1 , як спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-961, на квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2019 у цивільній справі № 522/23146/17-ц апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2018 скасовано, заяву ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, 21.02.2020 Одеська міська рада звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Маслової М.В., про визнання спадщини відмерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2022 у справі № 522/2960/20, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23.04.2024, та постановою КЦС ВС від 02.10.2024, позов Одеської міської ради задоволено в повному обсязі:

- визнано відмерлою спадщину після смерті ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_2 ;

- визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

- визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадшину за законом від 18.08.2018, серія та номер: 1-961, видане державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори Масловою М.В. на ім?я ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_2 ;

- витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартири АДРЕСА_2 ;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 7 095,00 грн.

Надалі, державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременком І.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.05.2024 № 378988820 та проведено державну реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на вищевказаний об?єкт нерухомого майна (номер запису про право власності: 55053785, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101).

Таким чином, на даний час квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Одеси.

Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб станом на 26.07.2025, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі на виконання ухвали суду від 23.01.2025, ОСОБА_16 27.06.2014 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 .

Отже, починаючи з 27.06.2014 та на час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на час ухвалення рішення судом позивачка ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , що не заперечувалось нею у судовому засіданні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2015 у справі № 522/3428/15ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, яке набрало законної сили, позов задоволено. Визнано ОСОБА_7 , батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Виключено із складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції актового запису за № 4204 від 15 травня 2013 року про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як батька цієї дитини, що прізвище цієї дитини « ОСОБА_10 » та по батькові цієї дитини « ОСОБА_17 ».

Внесено до складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції актового запису за № 4204 від 15 травня 2013 року про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як про батька цієї дитини, що прізвище цієї дитини « ОСОБА_18 » та по батькові цієї дитини « ОСОБА_19 ».

Частиною другою статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до статті 74 ЦК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Враховуючи ту обставину, що починаючи з 27.06.2014 та на час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 від якого у ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину, суд дійшов висновку про відмову у встановленні факту спільного проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, необхідного для прийняття спадщини.

Подібні висновки наведені у постанові КЦС ВС від 25.04.2019 у справі № 759/4596/18.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 81, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з тривалим аварійним відключенням світла, повний текст судового рішення складено 23.12.2025.

Суддя І.А. Павлик