Провадження № 2/750/3280/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

28 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4744230 від 20 березня 2021 року в сумі 70200 грн.

Обґрунтовано позов тим, що 20 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 4744230, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою процентів за користування ним. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» виконало умови кредитного договору та надало відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. На даний час право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 4744230 від 20 березня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач подала відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві відповідач зазначила, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які підтверджують ініціювання позивачем переказу кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. На підтвердження виконання обов?язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, позивачем надано копію платіжного доручення № 41976610 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Елаєнс» від 20.03.2021. Однак, даний доказ є неналежним та недопустимим, оскільки у ньому відсутній повний номер картки отримувача, а до позову не додано доказів належності картки з номером НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 , в деталях операції відсутня будь-яка інформація про платника та одержувача. Жодних документів на підтвердження інформаційно-технологічної взаємодії між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Елаєнс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» позивачем не надано. Платіжне доручення № 41976610 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Елаєнс» не є первинним бухгалтерським документом, воно не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, тощо. Також, матеріали справи не містять відомостей про емітування банківської карти з маскою картки НОМЕР_1 на ім?я відповідача, а з відповідним клопотанням про витребування такої інформації, що містить банківську таємницю позивач до суду не звертався. Крім того, відповідно до пункту 1.5.2 договору № 4744230 проценти за користування кредитом становлять 7650 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. При цьому, кредит надається строком на 30 днів з 20.03.2021 (строк кредитування). Отже, кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитом лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування процентів після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів. Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом у розмірі 7650 грн., а тому саме ця сума процентів за користування кредитом може бути стягнута з відповідача у разі доведення факту надання грошових коштів. Позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування за спірним договором був пролонгований кредитодавцем відповідно до пункту 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (пункту 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів. Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно з пунктом 1.6 договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. Вимог про стягнення процентів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивачем не заявлено.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначив, що товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного договору на банківські реквізити (банківську картку), які вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту. На підтвердження здійснення господарської операції щодо кредитного договору надано платіжне доручення № 41976610 від 20.03.2021 про переказ коштів згідно укладеного кредитного договору. На підставі вказаного платіжного доручення товариством здійснюється облік за кредитним договором № 4744230 від 20.03.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Позивачу, як і первісному кредитору, невідомий повний номер картки позичальника. Повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається в самій платіжній системі через яку здійснюються платежі. Відповідно до умов укладеного кредитного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану власноручно позичальником при укладанні договору. Водночас, лише безпосередньо відповідач має можливість надати повний номер карти, а також виписку за картковим рахунком № НОМЕР_1 на спростування/підтвердження зарахування 20.03.2021 грошових коштів у сумі 15000 грн. Крім того, нарахування процентів за користування кредитом після 19.04.2021 є правомірним, оскільки відповідач здійснив пролонгацію на стандартних (базових) умовах шляхом продовження користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2025 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково. Витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію про те, чи випускалася на ім`я ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) банківська картка (маска картки) № НОМЕР_1 ; якщо так, то інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок (маска картки) № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за період з 20 березня 2021 року до 23 березня 2021 року у сумі 15000 грн. та в разі підтвердження переказу таких коштів виписку по рахунку (інший документ), що підтверджує дану інформацію; повний номер рахунку (маска картки) № № НОМЕР_1 .

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, раніше представник відповідача подавав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відмовити позивачу в задоволенні позову.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

20 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4744230, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 15000 грн. строком на 30 днів з 20 березня 2021 року (а.с. 8-11).

Згідно із пунктом 1.4. договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 19 квітня 2021 року.

У пунктах 1.5.1, 1.5.2., 1.6., 1.7. договору сторони погодили: комісію за надання кредиту в розмірі 2550 грн., яка нараховується за ставкою 17,00% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом - 7650 грн., які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки фіксована; стандартну базову проценту ставку за користування кредитом, яка становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені у пунктах 2.2., 2.3. цього договору.

Відповідно до пункту 6.1. договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.

У пункті 6.3. договору сторони визначили, що приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі Правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому.

Згідно з пунктами 2.2.1., 2.2.2. кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в пунктах 1.5.1.-1.5.2., 1.6. договору. Нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3. договору.

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акційних програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пункті 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного пунктом 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену пунктом 1.6 договору. Якщо визначена пунктом 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно з пунктом 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6. договору. Стандартна (базова процентна ставка) не є підвищеною. Якщо розмір зобов?язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим, ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою пунктом 1.6, та процентною ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника (пункт 2.2.3 договору).

Копією довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» від 12 червня 2025 року підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою укладено договір № 4744230 від 20 березня 2021 року, ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (а.с. 13 на звороті).

Продовження вказаного в пункті 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua і невід?ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій) та збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тіло кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (пункт 2.3.1. договору).

У пункті 3.2.6. кредитного договору сторони домовилися, що товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

02 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до боржників (а.с. 1721).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошові кошти (купівельну ціну), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжної інструкції № 33394 від 02 липня 2021 року (а.с. 25 на звороті).

З копії витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 4744230 від 20 березня 2021 року в сумі 70200 грн. (а.с. 26).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Так, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за вказаним договором становить 70200 грн., до якої входить: 15000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 52650 грн. заборгованість за процентами, 2550 грн. заборгованість за комісією.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі № 334/3056/15 вказав, що в справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно із копією платіжного доручення № 41976610 від 20 березня 2021 року, наданого позивачем, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 15000 грн. на картку, маска якої НОМЕР_1 , призначення платежу кошти згідно договору № 4744230 (а.с. 15).

Однак, з інформації № БТ/Е-18520 від 20 листопада 2025 року, наданої Акціонерним товариством «Універсал Банк», на імя ОСОБА_1 банком не було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 .

Інших доказів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів за договором, позивач не надав. Клопотання про витребування доказів судом, які б підтверджували отримання саме відповідачем коштів, позивач також не подав.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписики з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за укладеними договорами.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року в справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року в справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18.

Матеріалами справи не підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надало кредитні кошти саме відповідачу за вказаним договором, адже як слідує з інформації, наданої Акціонерним товариством «Універсал Банк», на імя ОСОБА_1 банком не було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку здійснювалося перерахування коштів.

За вказаних обставин, підстав для стягнення з відповідача заборгованості суд не знаходить.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів; ідентифікаційний код 35234236) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4744230 від 20 березня 2021 року відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя