Справа № 462/6587/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

30 грудня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання Булавки Х.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання представника Товариства з обмеженою «ІННОВА-НОВА» Андрущенко Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу,

встановив:

рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23 грудня 2025 року позовну заяву представника ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» Андрущенко Михайла Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» - заборгованість за договором № від 09.09.2024 року у розмірі 24710 (двадцять чотири тисячі сімсот десять) гривень, 00 копійок, та стягнуо 2121 (дві тисячі сто двадцять одна) гривня, 78 копійок судового збору.

25.12.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» -Андрущенко Михайло Валерійович через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою

про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що позивачем відповідно до ст.175 ЦПК України було заявлено у позові попередній розмір судових витрат та надано орієнтовний розрахунок судових витрат: 2422,40 грн. судовий збір та 5000 грн. витрати на правничу допомогу. Оскільки рішенням суду від 23.12.2025 року не вирішено питання про стягнення судових витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката, просить ухвалити додаткове рішення у справі яким стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Окрім цього зазначає, що на підставі рішення загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА-НОВА».

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до положень п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши доводи заяви та докази на підтвердження таких, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Під час подання позовної заяви на виконання вимог ст.175 ЦПК України представником позивача - було зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які мав понести позивач у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, ч.3 п.1ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

25 грудня 2025 року, після ухвалення рішення у справі в межах встановленого законом строку, представником позивача на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України надано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучено копії: ордеру на надання правничої допомоги, договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року, акту № про прийняття-передачу наданих послуг до договору, заявки № про надання послуг, платіжної інструкції №6 від 24.12.2025 р.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача.

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Справа є малозначною в силу вимог закону.

За таких обставин, вважаю, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Оцінюючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір до 4000 грн.

Враховуючи, що під час ухвалення рішення у справі судом не було вирішено питання щодо судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, понесених позивачем, які підтверджені належним чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника «ІННОВА-НОВА» та ухвалити додаткове рішення у справі, стягнувши з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн.

Керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву Товариства з обмеженою «ІННОВА-НОВА» Андрущенко Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» судові витрати за послуги професійної правничої допомоги у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» місце знаходження: 04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 10, поверх 2, офіс 5, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: І.С. Мруць