Провадження № 2/344/5427/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

22 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої -Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

09.09.2025 представник позивача адвокат Библів Ю.В. звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить : припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2023 за №344/5510/23 починаючи з дня подачі до суду.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.06.2018 між сторонами було зареєстровано шлюб. В шлюбі у них - ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням суду від 09.03.2023 шлюб між сторонами розірвано.

За рішення суду від 24.05.2023 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Виконавчий лист за таким рішенням суду знаходиться на примусовому виконанню у Калуському відділі ДВС у Калуському районі. Станом на 01.08.2025 заборгованість по аліментах відсутня.

Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю між батьками, малолітній син залишився проживати з матір`ю ОСОБА_2 та був зареєстрований разом із нею по АДРЕСА_1 .

У червні 2025 року батьку стало відомо, що відповідач зняла дитину з реєстрації із вищевказаної адреси, про це йому нічого не сказала. Про даний факт стало відомо зі слів тітки, яка також сказала, що її племінниця стала зловживати алкоголем, вести аморальний спосіб життя, належним чином не виконує свої обов`язки та перебуває під наглядом соціальних служб.

Відтак, позивач забрав сина до себе та 25.07.2025 зареєстрував за місцем свого проживання АДРЕСА_2 . Також про факт спільного проживання позивача з дитиною, свідчить акт обстеження матеріально побутових умов проживання сім`ї, складений службою у справах дітей Калуської міської ради від 05.08.2025.

На даний час, всі обов`язки щодо сина позивач виконує самостійно.

10.09.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі.

11.11.2025 закрито підготовче провадження у справі.

У вступному слові представник позивача адвокат Библів Ю.В. позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів, що викладені письмово. Позов просила задоволити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, будучи належними чином повідомлена судом за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Вислухавши вступне слово представника позивача, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку наступного висновку :

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 8).

09.03.2023 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі№344/2037/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 16.06.2018 розірвано ( а.с.9-10).

24.05.2023 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі№344/5510/23, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 , які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

За вказаним рішенням суду про стягнення аліментів видано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанню у Калуському відділі державної виконавчої служби у Калуському району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №72071002 від 20.06.2023 ( а.с. 17). Заборгованість з приводу сплати аліментів у ОСОБА_1 станом на 01.08.2025 відсутня ( а.с.19, довідка від 03.09.2025 №666).

Згідно із витягом з реєстру Івано-Франківської територіальної громади від 29.06.2025, ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 28.03.2023, а знятий з реєстрації 17.02.2025 ( а.с. 13).

25.07.2025 ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_2 ( витяг з реєстру Калуської територіальної громади а.с.14).

Згідно із довідкою Кропивницької гімназії Калуської міської ради Івано-Франківської області від 02.09.2025 за №01-17/99, ОСОБА_3 дійсно навчається в 1 класі даної гімназії ( а.с.18).

Так, 05.08.2025 за заявою та у присутності ОСОБА_4 , по АДРЕСА_2 , спеціалістами служби у справах дітей Калуської міської ради складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. у такому зокрема зазначено, що зі слів бабусі ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 проживає разом з ними з початку літа. З мамою ОСОБА_5 спілкується, однак мати матеріально не допомагає; аліменти, які стягуються за рішенням суду забирає собі ( а.с.15).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матір дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Окрім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

У межах розгляду вказаних справ, мала місце фактична зміна місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, що не є релевантним у даному спорі.

Разом з тим, відповідно до статті 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713(далі - Порядок).

Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).

Також, слід зазначити про висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, відповідно до якого аліменти це кошти спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Вимогами ст.ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не бере до уваги вищезазначений акт обстеження матеріально-побутових умов як належний та достатній доказ, що свідчить про постійне місце проживання дитини ОСОБА_5 . Зокрема, не надано відомостей у зв`язку з чим такий акт складений, його фактичне цільове призначення. Також у акті використані відомості зі слів.

Разом з тим, безпідставним є твердження позивача про факт реєстрації місця проживання дитини з ним, що зумовлює припинення сплати аліментів з нього, оскільки визначальним при наявному спорі - є факт постійного проживання дитини з одним із батьків. Сам факт реєстрації неповнолітнього сина за місцем проживання батька з 25.07.2025, з яким і пов`язує позивач підстави позову, який подано фактично через місяць від вказаної події, не може бути достатньою підставою для припинення стягнення аліментів. Також відсутні докази, що позивач бере більш активну участь у вихованні та утриманні сина, того, що відповідач такої участі не бере; як і докази нецільового використання аліментів відсутні.

За відсутності достатніх, допустимих та належних доказів про те, що неповнолітній син сторін припинив проживати разом з матір`ю та перебуває на повному утриманні батька, який бере більш активну участь у його вихованні, те, що дитина постійно проживає з батьком, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання щодо судового збору, враховуючи, що судом позивача звільнено від сплати судового збору, у позові відмовлено, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 223, 258, 263-265, 268, 280-288 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_6 , РНОКПП : НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення 22.12.2025.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.