Справа № 347/884/25
Провадження № 22-ц/4808/1786/25
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк Алли Анатоліївни на рішення Косівського районного суду від 13 жовтня 2025 року, ухвалене в складі судді Крилюк М.І. в м. Косові, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні.

Рішенням Косівського районного суду від 21 липня 2023 року з відповідача вирішено стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн щомісячно, починаючи з 07 червня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

Однак на час подання позову розмір аліментів, який був визначений вказаним рішенням, значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину є недостатніми для матеріального утримання сина сторін, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище.

Відповідач залишив дитину без належної батьківської уваги, а також жодним чином не бере участі в її утриманні та вихованні. Постійно приховує дійсний розмір своїх доходів та не надає належної матеріальної допомоги. Відповідач ніде офіційно не працює, однак за наявною в позивачки інформацією, отриманою з неофіційних джерел, займається підробітками та отримує з такої діяльності певний дохід.

На час звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи (довічно), а син після отриманої травми у 2022 році часто хворіє. Позивачка намагається самостійно забезпечувати, доглядати та виховувати сина, а неодноразові прохання до відповідача щодо матеріальної допомоги є безрезультатними.

Станом на момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди щодо способу виконання відповідачем обов`язку з утримання дитини.

Зазначила, що не може повністю забезпечити та задовольнити потреби сина, зокрема в одязі, продуктах харчування, ліках та засобах гігієни, а також не має змоги у разі потреби оплатити його лікування, відвідування необхідних гуртків тощо.

Відтак, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на сьогоднішній день та покращення доходу відповідача, звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_1 на підставі рішення Косівського районного суду від 21 липня 2023 року на її користь на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі з 2000 грн щомісячно на 7000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочним рішенням Косівського районного суду від 14 липня 2025 року позов задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Косівського районного суду у справі №347/1409/23 від 21 липня 2023 року. Вирішено стягувати зі ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 7000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто зі ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору (стягувачем є Державна судова адміністрація України) (а.с. 35-36).

Ухвалою Косівського районного суду від 11 вересня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №347/884/25. Скасовано заочне рішення Косівського районного суду від 14 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 94).

Рішенням Косівського районного суду від 13 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Косівського районного суду у справі №347/1409/23 від 21 липня 2023 року. Вирішено стягувати зі ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто зі ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Не погодившись із вказаним рішенням суду від 13 жовтня 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Павлюк А.А. подала апеляційну скаргу. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.

Звертає увагу, що відповідно до законодавства, основною підставою для зміни розміру аліментів є саме доведена зміна обставин, які існували на момент ухвалення попереднього судового рішення. Однак, позивачкою такі обставини не доведені. ОСОБА_2 не надала до суду доказів погіршення свого матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я. Те, що позивачка є особою з інвалідністю II групи (довічно), вже було враховано Косівським районним судом при ухваленні рішення від 21 липня 2023 року. Нових доказів щодо стану здоров`я позивачки, які не були предметом дослідження суду під час ухвалення рішення про стягнення аліментів, до матеріалів справи не долучено.

Вказує, що суд першої інстанції послався на зміну економічної ситуації в країні, зростання цін та збільшення потреб дитини з віком. Водночас загальна економічна ситуація не є підставою для збільшення розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України, оскільки ці обставини однаково впливають на обидві сторони спору, зокрема й на апелянта, матеріальне становище якого є скрутним. Крім того, позивачка не надала жодних розрахунків чи доказів, які б підтверджували збільшення її витрат на дитину до заявленого розміру та їх зв`язок із новими, особливими потребами дитини.

Також ОСОБА_2 не надала до суду жодних доказів покращення матеріального чи сімейного стану, а також стану здоров`я апелянта. Посилання у позовній заяві на те, що апелянт займається підробітками та отримує певний дохід, а також про значне покращення його матеріального становища ґрунтуються виключно на припущеннях.

Матеріальний стан апелянта не покращився та залишається складним, що й призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів. Суд першої інстанції не дослідив реальний рівень його доходів, наявність чи відсутність постійного місця роботи, інших фінансових зобов`язань та погіршення стану здоров`я, що унеможливило об`єктивну оцінку його платоспроможності. Сплата аліментів у розмірі 5000 грн щомісячно є для ОСОБА_1 непомірним тягарем, оскільки він офіційно не працевлаштований та не отримує доходу. Зазначене не відповідатиме інтересам дитини.

Зазначає, що ОСОБА_2 також не надала доказів наявності поточних проблем зі здоров`ям у дитини, які потребують лікування, а також факту несення систематичних додаткових витрат на таке лікування. З долученої до позовної заяви копії медичного висновку від 28 грудня 2022 року відомо, що в дитини було діагностовано ознаки перелому верхньої щелепи та забій м`яких тканин, які є гострими травмами та, як правило, не належать до хронічних захворювань, що потребують тривалого і дороговартісного лікування. Жодних медичних чи фінансових документів, які б підтверджували наявність хронічних ускладнень або реальні витрати на лікування дитини на даний час позивачка не надала. При цьому вищевказаний висновок був складений за сім місяців до ухвалення рішення Косівського районного суду від 21 липня 2023 року, а відтак не підтверджує зміну стану здоров`я дитини після визначення первинного розміру аліментів.

Посилаючись на зазначені обставини та норми законодавства, просить суд рішення Косівського районного суду від 13 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини; стягнути з позивачки судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у незареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 . Син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29 березня 2018 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 16).

Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 31 січня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи (довічно) (а.с. 10).

З копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №13107/22 від 29 грудня 2022 року та копії висновку комп`ютерної томографії КНП «Косівська ЦРЛ» №2595 від 28 грудня 2022 року встановлено, що син сторін, ОСОБА_3 , перебував на лікуванні у зв`язку із закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, переломом кісток верхньої щелепи, забоєм м`яких тканин лицевої ділянки черепа (а.с. 17-18, 19).

Рішенням Косівського районного суду від 21 липня 2023 року у справі №347/1409/23 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задоволено частково. Вирішено стягувати зі ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 07 червня 2023 року (а.с. 13-14).

На виконання вказаного рішення 23 серпня 2023 року видано виконавчий лист (а.с. 12).

З копії довідки Косівського відділу ДВС в Косівському районі Івано-Франківської області №8883/25.8-24/07 від 21 березня 2025 року вбачається, що станом на 21 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 24945,00 грн (а.с. 11).

Відповідно до копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору №0908-25-03720 від 10 липня 2025 року інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків за період з грудня 2024 року по травень 2025 року щодо ОСОБА_1 відсутня (а.с. 62).

Згідно з копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору №0908-25-04875 від 16 вересня 2025 року інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків за період з січня 2025 року по липень 2025 року щодо ОСОБА_1 відсутня (а.с. 125).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання малолітнього сина, матеріальне та сімейне становище сторін по справі, зокрема, погіршення матеріального становища позивачки та покращення матеріального становища відповідача, вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти, стан його здоров`я, ріст потреб, підвищення цін та рівня мінімальних соціальних гарантій, інші обставини справи, вважав, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, прийшов до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде доцільність збільшення розміру аліментів, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття. При цьому, зазначив в резолютивній частині рішення змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області по справі №347/1409/23 від 21.07.2023 року та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України).

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

СК України визначає обставини, які враховуються для збільшення розміру аліментів. Однак, такі обставини є оціночними. Тобто в кожному конкретному випадку суд, з урахуванням судового розсуду, повинен навести, які саме обставини змінилися, і чому визначений розмір є необхідним і достатнім. Завдання розсуду полягає в тому, щоб знайти справедливу рівновагу між інтересами дитини та можливостями платника.

Конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків.

Застосування конструкції судового розсуду вимагає від суду пояснення, які обставини враховані судом при збільшенні розміру аліментів і як розмір узгоджується з інтересами дитини. Суд може враховувати поведінку платника, зокрема ухилення від сплати, приховування доходів, відчуження майна на шкоду дитині, як обставини, що свідчать про недобросовісність.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19)).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У справі, що переглядається, встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг шкільного віку, що об`єктивно зумовлює збільшення витрат, пов`язаних з його навчанням, харчуванням, одягом, потребами в позашкільних заняттях тощо. А беручи до уваги загальне зростання цін та рівня мінімальних соціальних гарантій, а також той факт, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи та фактично самостійно здійснює утримання і виховання дитини, спостерігається безумовне погіршення матеріального становища отримувача аліментів, незадоволення потреб дитини.

Обов`язок по утриманню сина не може бути покладений виключно на матір, з якою він проживає, що створює для позивачки додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, так, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

При цьому, апелянт є особою працездатного віку, доказів наявності у нього інших утриманців, у тому числі дітей, або обов`язку сплачувати аліменти на користь інших осіб, до суду не надано. Так само відсутні докази, які б свідчили про повну втрату ОСОБА_1 працездатності чи неможливість отримання доходу в майбутньому. А участь апелянта у розгляді справи з отриманням правничої допомоги адвоката, що вбачається з ордеру про надання правничої допомоги (а.с. 69, 155), свідчить про наявність у нього певних фінансових можливостей.

Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не навів належного обґрунтування можливості ОСОБА_1 сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно, з огляду на відсутність доказів отримання ним стабільного доходу та наявність заборгованості зі сплати аліментів. За таких обставин визначений судом першої інстанції розмір аліментів не може бути визнаний повністю співмірним із платоспроможністю апелянта.

З урахуванням викладеного, збільшення розміру аліментів є обґрунтованим. Однак, суд вважає за можливе та належне збільшити їх розмір до 4000 грн щомісячно, а не 5000 грн, як було визначено судом першої інстанції, що, на переконання суду, відповідатиме інтересам дитини, принципу розумності та справедливості, а також забезпечить баланс між правами та обов`язками сторін.

Крім того, зі змісту та обґрунтування позовних вимог убачається, що позивачка просила суд змінити саме розмір аліментів. Натомість суд першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваного рішення помилково зазначив про зміну способу стягнення аліментів, що свідчить про допущення судом першої інстанції неточності у формулюванні.

Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити частково. Збільшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: уч. Лиснички, с. Шепіт Косівського району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Косівського районного суду від 21 липня 2023 року у справі №347/1409/23, з 2000 (двох тисяч) грн. 00 коп. до 4000 (чотирьох тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання постановою суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї із сторін, погіршенням чи поліпшенням здоров`я когось із них, за умови належного доведення таких обставин відповідними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, зважаючи на часткове задоволення як позовних, так і апеляційних вимог, а також те, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», шляхом зарахування судового збору за подання позову та апеляційної скарги з апелянта слід стягнути судовий збір в сумі 328,75 грн.

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павлюк Алли Анатоліївни задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 13 жовтня 2025 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: уч. Лиснички, с. Шепіт Косівського району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Косівського районного суду від 21 липня 2023 року у справі №347/1409/23, з 2000 (двох тисяч) грн. 00 коп. до 4000 (чотирьох тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання постановою суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 328 (триста двадцять вісім) грн 75 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.