Справа№ 953/1263/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

представника позивачки адвоката Топчийова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №953/1263/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор Дергачівської міської ради Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, про визнання недійсним та скасування договору дарування та рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор Дергачівської міської ради Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, відповідно до якої прохає: скасувати державну реєстрацію від 12.02.2021 року, 13:02:34, зроблену Державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрацій Харківської області Зоткіним Сергієм Володимировичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56671524 від 17.02.2021, яким відкрито розділ на реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); визнати недійсним та скасувати Договір дарування, серія та номер: 311, виданий 24.02.2021, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., індексний номер 56794610 від 24.02.2021 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); визнати недійсним та скасувати Договір дарування, серія та номер: 321, виданий 26.02.2021, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., індексний номер 56838569 від 26.02.2021, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2002, виданого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори (спадкова справа №558/2002), зареєстрованого в реєстрі за №1-1636.На момент прийняття спадщини житловий будинок складався з житлового будинку площею 46,4 кв.м., прибудови, обкладеної цеглою, та був розташований на земельній ділянці площею 1820 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами (льох, огорожі №2, 4, 69, замощення №1). Вказана земельна ділянка була надана батькові позивачки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і перебуває у її постійному користуванні як власника нерухомого майна.

У подальшому позивачкою було здійснено реконструкцію будинку, внаслідок чого його загальна площа збільшилась до 109,6 кв.м., з яких житлова площа становить 70,7 кв.м., допоміжна 38,9 кв.м.У зв`язку зі зміною конструктивних елементів будинку, наприкінці 2005 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2006 у справі №2-7381/06 позов було задоволено та визнано за позивачкою право власності на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, а КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зобов`язано провести державну реєстрацію. Рішення набуло законної сили та було зареєстроване 09.03.2006.В подальшому зазначене рішення суду було скасоване апеляційним судом з формальних підстав недотримання досудового порядку введення будинку в експлуатацію, що не спростовує самого факту належності позивачці спірного майна.

15.03.2007 позивачці було видано дублікат свідоцтва про право на спадщину замість втраченого, що підтверджується відповідними нотаріальними документами та витягом зі Спадкового реєстру. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.10.2007 у справі №2-4454/07/11 за позовом ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» позивачку було зобов`язано звільнити нібито самовільно зайняту земельну ділянку. Однак постановою апеляційного суду Харківської області від 25.12.2007 зазначене рішення було скасоване, а ухвалою Верховного Суду України від 25.06.2008 залишене без змін, чим остаточно підтверджено порушення майнових прав позивачки у зазначеній справі.Таким чином, судовими рішеннями, що набрали законної сили, встановлено факт належності позивачці житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними забудовами, що відповідно до вимог процесуального закону не підлягає повторному доказуванню.

У листопаді 2023 року позивачка звернулася до КП «Харківське міське БТІ Харківської міської ради» для виготовлення технічної документації, за результатами чого 30.11.2023 було видано технічний паспорт, який підтвердив фактичні характеристики будинку та земельної ділянки.

У січні 2024 року позивачка звернулася до Державної інспекції архітектури та містобудування України з метою введення будинку в експлуатацію, всі необхідні документи були подані.

20.05.2024 позивачка подала заяву про державну реєстрацію права власності, однак рішенням державного реєстратора від 22.05.2024 їй було відмовлено без належного обґрунтування. Лише 06.12.2024 позивачці стало відомо про незаконну державну реєстрацію права власності на її будинок за іншою особою ОСОБА_2 , на підставі документів, які не є правовстановлюючими та відсутні у реєстрі. В подальшому частки вказаного об`єкта були відчужені на користь ОСОБА_3 за договорами дарування.

Позивачка не є стороною оспорюваних правочинів, однак вони безпосередньо порушують її право власності та унеможливлюють державну реєстрацію майна на її ім`я.

У зв`язку з наведеним позивачка вважає оспорювані правочини та реєстраційні дії незаконними, такими, що порушують її права та законні інтереси, а тому вимоги про визнання їх недійсними є законними та обґрунтованими.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 07.02.2025 позовну заяву передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2025 зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, інформацію стосовно відповідачів ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

18.03.2025 електронним шляхом до суду надійшла інформація з Міністерства соціальної політики України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2025 клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви задоволено, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розпочато підготовче провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни засвідчені належним чином копії договорів дарування на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 від 26.02.21 року та 24.02.2021 року укладеного між ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 .

10.04.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшли витребувані докази від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.05.2025 витребувано у Печенізької районної державної адміністрації Харківської області належним чином завірену копію довідки №319 від 26.11.2021, видану ТОВ «Машбудторг» та технічного паспорту б/н від 26.11.2020, виданого ТОВ «Машбудторг», які стали підставою для відкриття 12.02.2021 державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіним Сергієм Володимировичем розділу в державному реєстрі речових прав та реєстрацію право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 40641584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду по суті.

27.10.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання представника позивачки адвоката Топчийова Є.В. про долучення доказів.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Топчийов Є.В. позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у поданих заявах по суті справи.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.

Треті особи у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань до суду не надходило. Пояснень щодо позову до суду не надходило.

Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у їх відсутність та згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши вступне слово сторонни позивачки, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 червня 2002 року державниим нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контора Абеленцевою Г.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкова справа №558/2002, зареєстровано в реєстрі за №1-1636, яким посвідчено, що спадкоємницею майна громадянина- ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з: жилого будинку з прибудовами літ. «А-1» дерев`яного, обкладеного цеглою, розташованого на земельній дільниці розміром 1820 кв. метрів, житловою площею 46,4 кв.метрів, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями: льох літ. «Д», огорожі № 2,4, 6-9 та замощення 1.

Згідно з даними Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №8876335 від 15.03.2007, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: тип реєстрації реєстрація видачі дубліката свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа №2159680, номер у нотаріуса 558/2002, спадкодавець ОСОБА_4 .

Відповідно даних довідки про технічну характеристику об`єкту (з обстеженням) Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1140695, дата замовлення 27.11.2023, дата формування довідки 04.12.2023, замовник ОСОБА_1 , підстава формування звернення замовника, після обстеження на місці 30 листопада 2023 року та проведення комплексу робіт встановлено: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 дійсно відповідає наступним характеристикам: назва об`єкту № (будівлі, споруди, квартири, приміщення): житловий будинок літ. «З-1», матеріал стін будівель і споруд черепашник обкладений цеглою, рік будівництва 2004, загальна площа 109,6 кв.м., житлова площа 70,7 кв.м., поверховість об`єкту 1; льох літ. «Д», цегла, 1950 року будівництва, гараж літ. «В», шлакоблок, 1974 року будівництва, огорожа №7, 12-:-16, змішаний матеріал стін будівель і споруд, вимощення І, асфальт, 1975 року будівництва. Опис інформації про земельну ділянку: площа земельної ділянки складає 1266 кв.м. Згоду на обробку персональних даних отримано 27 листопада 2023 року. Примітка: побудовано житловий будинок літ. «3-1» загальною площею 109,6 кв.м, житловою площею 70,7 дозвільні документи не надані; гараж літ. «В» побудовано до 05.08.1992. Керуючись постановою Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 будівництво льоху літ. «Д», огорожі № 7, 12, 13, 14, 15, 16, вимощення І не потребує документів, що дають право на виконання будівельних робіт та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Назву «вулиця Челюскінців» змінено на «вулиця Петропавлівська» згідно з рішенням 15 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 13.06.2023 № 402/23.

Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за замовленням ОСОБА_1 складено та затверджено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, номер інвентаризаційної справи 71, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 . Паспорт виготовлено станом на 30.11.2023.

Згідно даних рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73256789 від 22 травня 2024 року, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Глотова Катерина Олексіївна, Департамент реєстрації Харківської міської ради, Харківська обл., розглянувши заяву від 20.05.2024 за реєстраційним номером 61091004 (далі Заява) відповідно до Закону України «Про державну ресстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: Заява № 61091004 від 20.05.2024 року подана щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Державним реєстратором здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та в реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено, що наявна інформація про реєстрацію права власності на заявлений до реєстрації об`єкт нерухомого майна за особами, відмінними від заявника. Розглянувши у сукупності заяву, документи та відомості Ресстрів, встановити підстави для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 неможливо. Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державним реєстратором вирішено відмовити у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами.

Відповідно до даних, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 406988207 від 06.12.2024, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 101, тип об`єкта - житловий будинок, літ "А-1" з надвірними будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості: так, опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 38.6, житлова площа (кв.м): 23.5, адреса: АДРЕСА_1 , наявні наступні записи:

- інформація про зміни об`єкта речових прав: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Відкриття розділу, реєстрація ОНМ. Дата, час державної реєстрації: 12.02.2021 13:02.34. Відомості внесено до Реєстру: 17.02.2021 16:53:42, Зоткін Сергій Володимирович, Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, Харківська обл., індексний номер рішення: 56671524.

- актуальна інформація про речове право: Номер відомостей про речове право: 40756505. Тип речового права: право власності. Дата, час державної реєстрації: 26.02.2021 15:45:02. Державний реєстратор: приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Підстава внесения запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56838569 від 26.02.2021 15:49:07, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Документи, подані для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 321, виданий 26.02.2021, видавник: Малахова Г. 1., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу. Вид спільної власності: спільна часткова. Розмір частки: . Власники: ОСОБА_3 .

- інформація про зміни речового права: номер запису про право власності/довірчої власності: 40756505. Ресстрація права власності (Ресстрація переходу прав власності). Дата, час державної реєстрації: 26.02.2021 15:45:02. Відомості внесено до Реєстру: 26.02.2021 15:53:03, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., індексний номер рішення: 56838569.

- номер відомостей про речове право: 40716401. Тип речового права: право власності. Дата, час державної реєстрації: 24.02.2021 18:56:27. Державний реєстратор: приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Підстава внесения запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, підексний номер: 56794610 від 24.02.2021 19:04:22, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Документи, подані для державної ресстрації: договір дарувания, серія та номер: 311, виданий 24.02.2021, видавник: Малахова Г.1., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу. Вид спільної власності: спільна часткова. Розмір частки: . Власники: ОСОБА_3 .

- інформація про зміни речового права: номер запису про право власності / довірчої власності: 40716401. Реєстрація права власності (Реєстрація переходу прав власності). Дата, час державної реєстрації: 24.02.2021 18:56:27. Відомості внесено до Реєстру: 24.02.2021 19:06.54, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський потарцальний округ, Харківська обл., індексний номер рішення. 56794610.

- деталізована інформація про речове право: номер відомостей про речове право: 40641584. Тип речового права: право власності. Дата, час державної ресстрації: 12.02.2021 13:02:34. Державний реєстратор: Зоткін Сергій Володимирович, Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, Харківська обл. Підстава внесения запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56671524 від 17.02.2021 16:51:17, Зоткін Сергій Володимирович, Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, Харківська обл. Документи, подані для державної реєстрації: довідка, серія та номер: 319, виданий 26.11.2020, видавних: ТОВ "МАШБУДТОРГ"; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 26.11.2020, видавник ТОВ "МАШБУДТОРГ». Розмір частки: 0. Власники: ОСОБА_2 . Речове право припинено. Дата, час державної реєстрації: 26.02.2021 15:45:02. Відомості внесено до реєстру: 26.02.2021 15:53:03, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотіральний округ, Харківська обл., індексний номер рішення: 56838569.

- інформація про зміни речового права: номер запису про право власності/довірчої власності: 40641584. Реєстрація права власності. Дата, час державної реєстрації: 12.02.2021 13:02:34. Відомості внесено до Реєстру: 19.02.2021 15:13:16, Зоткін Сергій Володимирович, Печенізька районна державна адміністрація Харківської області, Харківська обл., індексний номер рішення: 56671524.

- реєстрація виправлення права власності. Дата, час державної реєстрації: 24.02.2021 18:56.27. Відомості внесено до Реєстру: 24.02.2021 19:05:48, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., індексний номер рішення: 56794610. Опис виправлень: Власники: ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_2 .

- зміна (Реєстрація переходу прав власності - зменшення частки). Дата, час державної реєстрації: 24.02.2021 18:56:27. Відомості внесено до Ресстру: 24.02.2021 19:06:54, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., індексний номер рішення: 56794610. Опис змін: Розмір частки: 1 змінено на .

- реєстрація виправлення права власності. Дата, час державної реєстрації: 26.02.2021 15:45:02. Відомості внесено до Реєстру: 26.02.2021 15:51:24, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., індексний номер рішення: 56838569. Опис виправлень: Власники: ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_2 .

- припинения (Реєстрація переходу прав власності - повне відчужения). Дата, час державної реєстрації: 26.02.2021 15:45:02. Відомості внесено до Реєстру: 26.02.2021 15:53:03, приватний нотаріус Малахова Галина Іванівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., індексний номер рішення: 56838569.

На виконання ухвали суду від 19.03.2025 приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. надано суду копію договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 24 лютого 2021 року, зареєстровано в реєстрі за №311, згідно з даними якого ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , надалі - Дарувальник, безоплатно передає, а ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , надалі - Обдаровувана, приймає у власність частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,6 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, надалі іменоване майно. Майно належить Дарувальнику на праві приватної власності згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього, право власності зареєстровано 12.02.2021, номер запису про право власності 40641584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Сторони стверджують, що земельну ділянку, на якій розташоване майно, не приватизовано. Документи на приватизацію не подавались, інших прав щодо земельної ділянки у третіх осіб немає.

На виконання ухвали суду від 19.03.2025 приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. надано суду:копію договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 26 лютого 2021 року, зареєстровано в реєстрі за №321, згідно з даними якого ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , надалі Дарувальник безоплатно передає, а ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , надалі - Обдаровуваний приймає у власність частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,6 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, надалі іменоване майно. Майно належить Дарувальнику на праві приватної власності згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього, право власності зареєстровано 12.02.2021, номер запису про право власності 40641584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.3. Сторони стверджують, що земельну ділянку, на якій розташоване майно, не приватизовано. Документи на приватизацію не подавались, інших прав щодо земельної ділянки у третіх осіб немає.

Відповідно до даних довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, інформація з паперових носіїв станом на 31.12.2012, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1166901, дата замовлення 03.10.2025 вбачається, що реєстрацію права приватної власності було проведено на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.06.2002 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 1-1636. Обстеженням від 12.08.2004 встановлено, що житловий будинок літ. «А-1» знесено та побудовано житловий будинок літ. «3-1»; дозвільні документи не надано. Надалі, на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2006, справа № 2-7381/06 визнано та було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок літ. «3-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Згідно з ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13.09.2006, справа № 22-а-4617/2006 та ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2007, реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «З-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , що була проведена на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2006, справа № 2-7381/06, скасовано. Таким чином, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок літ. «3-1» не заресстровано. Назва «вулиця Челюскінців» змінена на «вулиця Петропавлівська» згідно з Рішенням Харківської міської ради № 358/23 від 28.02.2023р.; Рішенням Харківської міської ради № 402/23 від 13.06.2023р.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 06.02.2006 у справі №2-7381/06 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної ради міста Харкова про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку під літ. «З-1», загальною площею 110,2 кв.м., гараж під літ. «Е» площею 18,9 кв.м., гараж під літ. «В» площею 36,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ). Зобов`язано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку під літ. «З-1», загальною площею 110,2 кв.м., гараж під літ. «Е» площею 18,9 кв.м., гараж під літ. «В» площею 36,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 06.02.2006 у справі №2-7381/06 зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.03.2006.

Рішенням судової колегії палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 25.12.2007 у справі № 22-ц-5680/07 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова - від 12 жовтня 2007 року по справі за позовом Державного підприємства «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» до ОСОБА_1 , треті особи: Харківська міська рада, Опікунська рада виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2007 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову Державного підприємства «Харківськи машинобудівний завод «ФЕД» до ОСОБА_1 , треті особи: Харківсь міська рада, Опікунська рада виконавчого комітету Київської районної ради м. Харков Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про усунени перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.04.2009 у справі №К-16147/07 за касаційною скаргою особи, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_1 на постанову господарського суду Харківської області від 10 січня 2007 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2007 року у справі за позовом Державного підприємства Харківський машинобудівний завод "ФЕД" до Харківської міської ради про часткове скасування рішення, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову господарського суду Харківської області від 10 січня 2007 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2007 року скасовано. Провадження у справі за позовом Державного підприємства Харківський машинобудівний завод "ФЕД" до Харківської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління земельних відносин Харківської міської ради про часткове скасування рішення закрито.

Відповідно до ст.14 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з п. 7 ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно до ст.143 Конституції України територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Відповідно до ст.317, 319 ЦК України саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 цього Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ст.18 Закону за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником.

За ч. 8 ст.18 цього Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Частиною 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом, рішень судів, що набрали законної сили.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що інститут реєстрації права власності це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою. При цьому держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно. Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою введення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно.

За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення на якій правовій підставі особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 та у постанові від 17 січня 2024 року у справі №522/3999/23.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для державної реєстрації 12.02.2021 права власності ОСОБА_2 на житловий будинок літ «А-1» з надвірними будівлями та спорудами , загальною площею 38.6 кв.м. , житловою площею 23.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 стали наступні документи: довідка серія та №319, видана 26.11.2020 ТОВ « МАШБУДТОРГ» , технічний паспорт б/н, виданий 26.11.2020 ТОВ «МАШБУДТОРГ».

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Проте, відповідно до даних довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1166901, дата замовлення 03.10.2025 вбачається, що реєстрацію права приватної власності було проведено на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.06.2002 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою,р.№1-1636. Обстеженням від 12.08.2004 встановлено, що житловий будинок літ. «А-1» знесено та побудовано житловий будинок літ. «3-1»; дозвільні документи не надано. Надалі, на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2006, справа №2-7381/06 визнано та було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок літ. «3-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Згідно з ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13.09.2006, справа № 22-а-4617/2006 та ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2007, реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «З-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , що була проведена на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2006, справа № 2-7381/06, скасовано.

Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 21.06.2002 державниим нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контора Абеленцевою Г.В., зареєстровано в реєстрі за №1-1636 вбачається, що спадкове майно, на яке виде свідоцтво складається з : жилого будинку з прибудовами літ. «А-1» дерев`яного, обкладеного цеглою, розташованого на земельній дільниці розміром 1820 кв. метрів, житловою площею 46,4 кв.метрів, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з надвірними будівлями: льох літ. «Д», огорожі № 2,4, 6-9 та замощення 1.

Вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 належав померлому ОСОБА_4 на підставі дубліката договору купівлі-продажу, посвідченого у Першій Харківській державній нотаріальній конторі 02.03.1958 по реєстру за №4-2864.

Відповідно даних довідки про технічну характеристику об`єкту (з обстеженням) Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1140695, дата замовлення 27.11.2023, дата формування довідки 04.12.2023, замовник ОСОБА_1 , підстава формування звернення замовника, після обстеження на місці 30 листопада 2023 року та проведення комплексу робіт встановлено: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 дійсно відповідає наступним характеристикам: назва об`єкту № (будівлі, споруди, квартири, приміщення): житловий будинок літ. «З-1», матеріал стін будівель і споруд черепашник обкладений цеглою, рік будівництва 2004, загальна площа 109,6 кв.м., житлова площа 70,7 кв.м., поверховість об`єкту 1; льох літ. «Д», цегла, 1950 року будівництва, гараж літ. «В», шлакоблок, 1974 року будівництва, огорожа №7, 12-:-16, змішаний матеріал стін будівель і споруд, вимощення І, асфальт, 1975 року будівництва. Опис інформації про земельну ділянку: площа земельної ділянки складає 1266 кв.м.. Примітка: побудовано житловий будинок літ. «3-1» загальною площею 109,6 кв.м, житловою площею 70,7 дозвільні документи не надані; гараж літ. «В» побудовано до 05.08.1992. Керуючись постановою Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 будівництво льоху літ. «Д», огорожі № 7, 12, 13, 14, 15, 16, вимощення І не потребує документів, що дають право на виконання будівельних робіт та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Назву «вулиця Челюскінців» змінено на «вулиця Петропавлівська» згідно з рішенням 15 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 13.06.2023 №402/23.

Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за замовленням ОСОБА_1 складено та затверджено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, номер інвентаризаційної справи 71, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 . Паспорт виготовлено станом на 30.11.2023.

З наведеного вбачається, що станом на у лютому 2021 ОСОБА_2 не набув у встановленому законом порядку права власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а внесений державним реєстратором Зоткіним Сергієм Володимировичем Печенізької районної державної адміністрації Харківської області запис про право власності ОСОБА_2 на зазначений житловий будинок фактично стосується об`єкта нерухомого майна, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_1 .

Вказане нерухоме майно ОСОБА_1 набула у власність 21.06.2002 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 , якому воно належало на праві власності не на підставі технічного паспорта, а на підставі дубліката договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Харківською державною нотаріальною конторою 02.03.1958 за реєстровим № 4-2864. При цьому житловий будинок літ. «А-1» був знесений станом на 12.08.2004.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Відповідно до п.8-1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень. якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Пунктом 3 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що у державній реєстрації прав може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Проте, у суді відсутні докази, що державним реєстратором, під час державної реєстрації в лютому 2021 за ОСОБА_2 права власності на вищезазначене нерухоме майно вчинялися дії з метою отримання у бюро технічної інвентаризації інформації та документів щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) прийнято, а державну реєстрацію на нежилі приміщення проведено за ОСОБА_2 за відсутності належних правових підстав для виникнення такого права та документів, які б підтверджували наявність і характеристики вказаного об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення державного реєстратора Зоткіна С.В. Печенізької районної державної адміністрації Харківської області №56671524 від 17.02.2021 з відкриттям розділу проведена з порушенням вимог закону, а тому вказане рішення державного реєстратора підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1-4 ст.202 ЦК України правочин це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже правочин це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідним обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.11 постанови №14Пленуму ВерховногоСуду Українивід 18грудня 2009року «Просудове рішенняу цивільнійсправі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У постанові від 15.12.2021 року у справі № 761/22992/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визначив, що виходячи зі змісту статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Як встановлено вище, наведений об`єкт нерухомого майна житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було відчужено третім особам на підставі цивільно-правових договорів:

-договору дарування, укладений 24.02.2021 між ОСОБА_2 , як дарувальником та ОСОБА_3 , як обдарованою, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 24.02.2021 , зареєстрований в реєстрі за №311;

- договору дарування, укладений 26.02.2021 між ОСОБА_2 , як дарувальником та ОСОБА_3 , як обдарованою, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 26.02.2021 , зареєстрованого в реєстрі за №321.

Водночас ОСОБА_2 , як зазначено вище, право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у встановлено законом порядку не набув, а отже не міг розпоряджатись ними.

Наведене свідчить, що договори дарування від24.02.2021 та 26.02.2021, є такими, що не відповідають вимогам ст.317, 319 ЦК України, а отже підлягають визнанню недійсними на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Згідно з абз.3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Частиною 7 ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо припинення речових прав на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи незаконність первинної реєстрації на спірне нерухоме майно, яка підлягає скасуванню, визнання недійсними відповідних правочинів, оскаржувані рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за відповідачами підлягають скасуванню, із припиненням права власності на об`єкт нерухомості.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає таке.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів фізичних і юридичних осіб наведено в частині другій цієї статті. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, передбаченим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Усі законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з урахуванням того, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права при здійсненні судового провадження залежить від змісту суб`єктивного права, характеру його порушення та здатності такого способу відновити порушене право (усунути або компенсувати наслідки порушення).

У кожній справі, виходячи зі змісту обґрунтування позовних вимог, пояснень позивача тощо, суд має встановити, якого саме результату позивач прагне досягти. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам процесу в реалізації їхніх прав. Це передбачає, зокрема, надання позовним вимогам належної правової інтерпретації, а не лише буквального тлумачення.

Такої правової позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду, що підтверджується висновками, викладеними у її постановах від 30.06.2021 у справі №9901/172/20, від 01.07.2021 у справі №9901/381/20, від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, від 01.02.2022 у справі №750/3192/14, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі №233/4365/18, від 03.04.2024 у справі №917/1212/21.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав для відмови у судовому захисті цивільного права чи інтересу: необґрунтованість позовних вимог, зловживання матеріальними правами, обрання неналежного способу захисту або сплив позовної давності (постанови Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №761/42030/21 та від 11.12.2023 у справі №607/20787/19).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий судовий розгляд, тобто можливість ініціювати судовий процес для захисту своїх цивільних прав та отримати ефективний і реальний судовий захист.

При оцінці належності обраного позивачем способу захисту суд враховує його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції. Так, ЄСПЛ у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» («Chahal v.The United Kingdom», заява № 22414/93, п. 145) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Зміст зобов`язань за ст.13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (дивитись рішення ЄСПЛ від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» («Afanasyev v. Ukraine», заява № 38722/02, п. 75)).

Однак ці висновки треба розуміти як обов`язок суду не допустити прийняття судового рішення, яке утворює зазначені складності у його виконанні. Але це не означає підставу відмови у задоволенні позову особи, чиї права порушені. Тобто висновок суду про обрання позивачем неефективного (неналежного) способу захисту порушеного права не має зводитись до відмови позивачу у позові, якщо суд встановить, що порушення права позивача дійсно мало місце (постанова Верховного Суду від від 15.11.2023 у справі № 592/11227/20).

Суд повинен визначити, яку саме вимогу по суті (а не за формою) заявляє позивач, і залежно від цього застосувати відповідні норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини (постанова Верховного Суду від 25.05.2025 у справі №922/3727/19).

Згідно зі ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до положень ст.386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України).

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою ст.388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої ст. 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Відповідно до частини першої ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) у постанові від 23 листопада 2021 року вказувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження №12-148гс19), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку ст.387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі ст.391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) (пункт 89)). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем майна чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість, ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним) (пункти 65-67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21)).

З урахуванням наведенного, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном.

Метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення власника - позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) (пункт 89), від 07 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) (пункт 95), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) (пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19) (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19) (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15ц (провадження № 14-31цс20), від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21) (пункт 37)).

Підсумовуючи наведене, суд вказує, що обов`язковою передумовою звернення до суду, як з віндикаційним позовом, так і з негаторним, є порушення прав позивача у той чи інший спосіб, як то позбавлення володіння майном власника та чинення власникові й фактичному володільцю перешкод у користуванні та/або розпорядженні майном, відповідно.

В межах розгляду даної справви судом встановлено, що за відповідачами незаконно зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , без належної правової підстави та за відсутності об`єкта із зазначеними ними характеристиками ( житловий будинок літ. «А-1», а надані при первинній реєстрації документи не підтверджують наявність у них прав на це майно.

Слід зазначити, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав власності на один об`єкт нерухомого майна суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача.

Дана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного суду від 12.06.2018 у справі №823/378/16.

Наявність державної реєстрації за відповідачем права власності на майно, яке є приватною власністю позивачки та не вибувало з її володіння у встановленому законом порядку, створює перешкоди власнику ОСОБА_1 у здійсненні нею права розпорядження зазначеним майном. Крім того, така реєстрація позбавляє позивачку можливості здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «З-1» загальною площею 109,6 кв. м, житловою площею 70,7 кв.м, який був збудований у 2004 році на місці знесеного житлового будинку літ. «А-1».

А отже, враховуючи вищезазначене та незаконність первинної реєстрації на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яка підлягає скасуванню, визнання недійсними відповідних правочинів, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 як власик нерухомого майна, має право вимагати усунути такі перешкоди шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності за відповідачами, із припиненням права власності на об`єкт нерухомості.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2025 задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення, у зв`язку з чим суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень в рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Державний реєстратор Дергачівської міської ради Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, про визнання недійсним та скасування договору дарування та рішень- задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича №56671524 від 17.02.2021 з відкриттям розділу про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна:101.

Визнати недійсним договір дарування від 24.02.2021, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. , зареєстрований в реєстрі за №311.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни від 24.02.2021 №56794610. про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна:101.

Визнати недійсним договір дарування від 26.02.2021, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. , зареєстрований в реєстрі за №321.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни від 26.02.2021 №56838569 про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна:101.

Припинити право власності ОСОБА_3 на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна:101 , із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок в рівних частках, тобто по 605,60 гривень з кожного.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

треті особи: Державний реєстратор Дергачівської міської ради Зоткін Сергій Володимирович, місце перебування: Харківська область, м.Дергачі, площа Перемоги, 5;

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, місце перебування: м.Харків, вул.Євгенія Єніна, 4-а.

Суддя - С.М. Лисиченко