Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1176/25 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 82 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №935/1176/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Коростишівський льонозавод» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Василенка Р.О. в м. Коростишів Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» поновити газопостачання до кв. АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ТОВ «Газорозподільні мережі України» моральну шкоду пов`язану з відсутністю з 07.10.2024 газопостачання до кв. АДРЕСА_1 у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 з 2002 року проживає в кв. АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу. Вказував, що 07.10.2024 працівниками Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було відключено газопостачання у зв`язку з проведенням робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових газових мереж. Стверджував, що на день подання позову газопостачання до квартири не відновлене. Зазначав, що ОСОБА_1 05.11.2024 звертався до ЖФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявою щодо термінового відновлення газопостачання, на що була дана відповідь, згідно якої газопостачання було припинено за бажанням власника будинку ПАТ «Коростишівський льонозавод». Вказує, що відповідачем повністю проігноровано наявність укладеного зі ОСОБА_1 діючого договору щодо розподілу природного газу, а також того факту, що ОСОБА_1 користується квартирою на законних підставах. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року у залученні ОСОБА_2 як правонаступника позивача відмовлено, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Газорозподільні мережі України», третя особа - ПАТ «Коростишівський льонозавод» про захист прав споживачів закрито у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. Дружиною позивача через представника подано до суду клопотання про залучення її до справи в якості позивача як правонаступника. Вказує, що спір стосується відновлення газопостачання в квартиру, в якій проживав не тільки позивач, а і його дружина, яка продовжує проживати в цій квартирі і після смерті позивача. Тобто, безпідставним припиненням газопостачання відповідач порушив права не тільки безпосередньо позивача, а і його дружини як мешканця цієї квартири та споживача послуг розподілу природного газу, які надаються відповідачем. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право на поновлення газопостачання до квартири, де проживав позивач з дружиною, належить до особистих прав позивача, оскільки разом з позивачем житлово-комунальними послугами користувалась і його дружина, таке право не є нерозривно пов`язаним з особою позивача, тому посилання суду на ст. 1219 ЦК України є безпідставним. Крім того вважає, що правовідносини сторін у справі за позовом про захист прав споживача житлово-комунальних послуг допускають правонаступництво, тому рішення суду першої інстанції про закриття провадження у справі є незаконним. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

17 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Газорозподільні мережі України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що предметом позову у справі є відновлення газопостачання до конкретного об`єкту споживання: АДРЕСА_2 . Водночас, представником ні до заяви про залучення до участі у справі як правонаступника ОСОБА_2 , ні до апеляційної скарги не надано ні доказів найму житлового приміщення, ні доказів матеріального правонаступництва, зокрема, заява про прийняття спадщини, документи про право власності або право користування майном тощо. Вважає, що позовні вимоги у даній справі є особистими немайновими правами позивача, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме. Звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не надано документів, які підтверджують підставу для виникнення права власності на об`єкт споживання за адресою: АДРЕСА_2 , тобто відсутнє підтвердження правонаступництва в матеріальному праві.

18 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від ПАТ «Коростишівський льонозавод» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що позивач не є і не був на момент звернення з позовом стороною договорів про надання послуг з розподілу природного газу чи про постачання природного газу до об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . Однак, навіть при умові наявності дійсних договорів про надання послуг з розподілу природного газу будь-які зобов`язання за цим договором припиняються у зв`язку зі смертю сторони договору на підставі ст. 608 ЦК України і не можуть бути передані іншим особам у спадщину чи будь-яким чином відступлені. Вказує, що скаржник, зокрема посилається на обставини вселення у спірну квартиру на підставі ордеру та перебування у сімейних стосунках з позивачем, який користувався цією квартирою, однак, вказані обставини не можуть підтвердити правонаступництво у правовідносинах користування чужим майном. Зазначає, що після смерті наймача, члени сім`ї наймача мають відповідне право на визнання їх наймачами за попереднім договором найму (у випадку його наявності) чи шляхом укладення нового договору найму (оренди). В даному випадку єдиною підставою для проживання членів сім`ї наймача у житловому приміщенні є договір найму (оренди). Вказує, що оскільки після смерті позивача скаржник не зверталась до ПАТ «Коростишівський льонозавод», як власника квартири із ініціативою укладення нового договору найму (оренди), так як попереднього договору найму (оренди) з позивачем укладено не було остання не набувала у встановленому порядку права користування цим житловим приміщенням як член сім`ї наймача. Споживачем послуг з розподілу природного газу у цій квартирі є його балансоутримувач. У випадку зміни власника квартири, або ж укладення договору найму за дозволом власника буде здійснено заміну споживача на нового, шляхом укладання нового договору з постачальником послуг.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 08 липня 2022 року ОСОБА_1 був виданий ордер на право на зайняття кімнати із сім`єю з 4 осіб в гуртожитку АДРЕСА_3 .

05 червня 2006 року між ВАТ «Коростишівгаз» та ОСОБА_1 укладено типовий договір про надання послуг з газопостачання.

24 грудня 2017 року між ПАТ «Коростишівгаз» та ОСОБА_1 підписано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідності.

Також, 24 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Коростишівгаз» укладено договір №0002392-то на технічне обслуговування внутрішньобудинкової/внутрішньоквартирної системи газопостачання приватного житлового будинку квартири та газового обладнання.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав від 04.07.2023 власником гуртожитку АДРЕСА_3 є ПАТ «Коростишівський льонозавод».

18 вересня 2024 року між ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ДП «Житлово-експлуатаційна компанія Льонозаводу» укладено договір №14278-Д на технічне обслуговування системи газопостачання підприємств, організацій, установ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.09.2025.

Відмовляючи у залучені правонаступника та закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що право поновлення газопостачання до кв. АДРЕСА_1 та стягнення з відповідача моральної шкоди, пов`язаної з відсутністю з 07.10.2024 газопостачання відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права пов`язано з певною особою, так як договір №0002392-ТО на технічне обслуговування внутрішньо будинкової/внутрішньо квартирної системи газопостачання приватного житлового будинку квартири та газового обладнання від 24.12.2017 укладений з ОСОБА_1 та він є користувачем послуг за особовим рахунком НОМЕР_2 , однак не є власником вказаної квартири, а тому в даному випадку не може здійснюватися правонаступництво на дружину померлого ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що у своїй заяві ОСОБА_2 посилається на ст. 64 ЖК України, в якій зазначається, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки що випливають з договору найму житлового приміщення, таким чином ОСОБА_2 має права як наймач житла, яке не припиняється у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 , тобто ОСОБА_2 мала і має право як наймач житла в силу закону, яке не залежить від права наймача ОСОБА_1 після його смерті.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Процесуальне правонаступництво за померлою особою може мати місце у випадку спадкування іншою особою майнових прав померлого у відносинах, щодо яких виник спір.

Таким чином, підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру.

Тобто матеріальне правонаступництво має бути тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Отже, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №223/793/17-ц, провадження №61-44709св18).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі ньому процесі.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 був користувачем квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з газопостачання.

Власником зазначеної вище квартири є ПАТ «Коростишівський льонозавод».

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» поновити газопостачання до кв. АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ТОВ «Газорозподільні мережі України» моральну шкоду пов`язану з відсутністю з 07.10.2024 газопостачання до кв. АДРЕСА_1 у розмірі 50 000 грн.

Відтак, предметом позову були особисті права ОСОБА_1 на поновлення газопостачання до кв. АДРЕСА_1 та стягнення моральної шкоди у зв`язку з припиненням газопостачання, а тому спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що право поновлення газопостачання до кв. АДРЕСА_1 та стягнення з відповідача моральної шкоди, пов`язаної з відсутністю з 07.10.2024 газопостачання відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме.

Натомість, ОСОБА_2 як користувач кв. АДРЕСА_1 не позбавлена права на звернення до суду з позовом щодо оскарження дій ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо припинення газопостачання за вказаною вище адресою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміють фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК України передбачено, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

У випадку, якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи, не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №753/15095/17 (провадження №61-16500св20)).

До таких же висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 серпня 2023 року у справі №758/2928/19.

Відтак, оскільки право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи, не спадкується, а тому у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року вказано, що процесуальне правонаступництво за вимогою про відшкодування моральної шкоди не допускається.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За наведених вище обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 помер, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що провадження у справі потрібно закрити.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, в їх сукупності, зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного його тлумачення, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі виходячи з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права й підстав для її скасування, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді