Справа № 161/7859/25 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/1219/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2015 року. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1108. У шлюбі народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначала, що після укладення шлюбу відносини з чоловіком погіршилися у зв`язку з характером чоловіка та зміною його ставлення до неї. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємоповагу один до одного, що переросло в постійну агресію. На ґрунті неприязних відносин відповідач вчиняв домашнє насильство психологічного та економічного характеру. На даний час шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам, примирення між ними неможливе.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1108, а також стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1108.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 .

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову у цій справі. Суд розглянув справу та ухвалив оскаржуване у цій справі судове рішення не врахувавши подане ним клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю прибуття через перебування на роботі, а також клопотання його представника адвоката Коваленко Є. В., яка брала участь в іншому судовому засіданні. Оскільки суд не прийняв до уваги подані ним та його представником клопотання та не відклав судове засідання, тому він внаслідок швидкого розгляду справи був позбавлений можливості висловити свої доводи та заперечення з приводу заявленого ОСОБА_1 позову. Вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні та їх сім`я, зважаючи на інтереси дитини, яка потребує уваги обох батьків, може бути збережена.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подала.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 17 грудня 2025 року ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву, в якій просив відкласти судове засідання на іншу дату, бо не може приймати участь у розгляді справи через виконання службових обов`язків. До заяви додав копію графіка роботи працівників Волинської митниці. Проте, наведена у заяві причина неявки відповідача апеляційним судом визнана неповажною, оскільки завчасно вручена йому судова повістка про виклик є поважною причиною для увільнення його від роботи (відсутності на робочому місці) та явка до суду в робочий час передбачає обов`язок роботодавця надати працівнику час для участі у судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки його неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи та повідомлена ним причина неявки апеляційним судом визнана неповажною.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі з 01 серпня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1108, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 квітня 2025 року (а.с.10). У шлюбі народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 22 квітня 2025 року (а.с.8).

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач посилалася на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У справі, яка переглядається, задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що шлюб між сторонами існує формально, упродовж тривалого часу сторони не підтримують сімейних відносин, їх подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача, а тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. При цьому суд урахував і те, що наданий строк для примирення не дав бажаного результату, сторони не примирились, позивач наполягала на розірванні шлюбу, а тому відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Зважаючи на вищенаведене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення суду з порушенням норм процесуального права, безпідставно не прийняв до уваги подані ним та його представником клопотання про відкладення розгляду справи і цим позбавив його можливості висловити свою позицію з приводу заявленого до нього позову, колегією суддів не приймаються, оскільки наведені у зазначених клопотаннях причини повторної неявки як відповідача, так і його представника в судове засідання обґрунтовано визнані судом неповажними. Крім того, апеляційний суд вважає, що наданий судом першої інстанції строк для примирення в один місяць був цілком достатнім, протягом цього строку сторони не примирилися, а позивач наполягала на розірванні шлюбу та вказувала, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильного вирішення судом першої інстанції спору не знайшли свого підтвердження. На підтвердження обставин, викладених в апеляційний скарзі, відповідач належних та допустимих доказів не надав, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи в межах заявлених позовних вимог, правильно вирішив спір по суті.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: