Справа № 196/713/25
№ провадження 2-др/196/9/25
УХВАЛА

"26" грудня 2025 р. с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Надії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №196/713/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2025 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання - задоволено частково.

15 грудня 2025 року на адресу суду від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Н.С. надійшла заява із додатками /дата поштового відправлення - 09 грудня 2025 року/ про ухвалення додаткового рішення по справі №196/713/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

В обґрунтування заяви вказано, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу, яка була надана адвокатом Братцевою Н.С., на загальну суму 20 000.00 грн. Про орієнтовані витрати, що планує понести позивачка, представник повідомляла суд у первісному позові та в інших заявах. Рішення суду у системі "Електронний суд" було оприлюднено 03.12.2025 р. у зв`язку з чим останнім днем подання заяви представник вважає дату 09.12.2025 р.

16.06.2025 р. між адвокатом Братцевою Н.С. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги №2. Також 16.06.2025 р. укладено додаток №1, в п.1 якого зазначено, що предметом правничої допомоги адвоката відповідно до цього Додатку є надання правничої допомоги клієнту з питань правового супроводження судового спору за позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що буде підготовлений адвокатом та поданий в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

08.12.2025 р. сторонами складено акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги №2 від 16.06.2025 р., відповідно до якого сторони погодили, що обсяг професійної правничої допомоги наданий адвокатом та отриманий клієнтом, у грошовому виразі становить 20000.00 грн.

Просить суд ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №196/713/25, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000.00 грн. (а.с.159-168).

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. призначено заяву до розгляду із викликом учасників справи (а.с.169).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Братцева Н.С. у судове засідання не з`явились, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.170-173).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи про винесення додаткового рішення без його участі, проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу заперечує (а.с.176).

Дослідивши матеріали цивільної справи №196/713/25 та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задоволено частково (а.с.150-152).

04 грудня 2025 року на електронну пошту суду надійшла заява представника позивачки адвоката Братцевої Н.С., в якій вона повідомила, що в позовній заяві представник позивачки зазначала, що позивач буде нести витрати на правничу допомогу, та повідомила, що у випадку задоволення позову, представник позивача протягом п`яти днів звернеться до суду із заявою про винесення додаткового рішення та надасть докази понесення позивачкою витрат (а.с.153).

15 грудня 2025 року, тобто після ухвалення рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2025року, на адресу суду поштовим конвертом датованим 09.12.2025 р., надійшла заява представника позивачки - адвоката Братцевої Н.С., у якій вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000.00 грн. (а.с.159).

На підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу, адвокат Братцева Н.С. до заяви додала Додаток №1 до Договору №2 від 16.06.2025 р. «Про надання правничої допомоги» (а.с.160), акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 08 грудня 2025 року (а.с.161); рахунок на оплату №01 від 17.06.2025 р. (а.с.162); платіжну інструкцію №250667578 від 17.06.2025 р. (а.с.163).

Згідно п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-3 ст.246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.

До закінчення судового розгляду позивачкою та її представником не було надано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою, відповідно у такому випадку при ухваленні судового рішення у справі були відсутні підстави для розподілу таких витрат згідно з вимогами ст.141 ЦПК України.

Також позивачкою та її представником не подано відповідної заяви у строки та порядку передбаченому ч. 8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

У даному випадку представник позивачки лише у позові зазначила орієнтовний розрахунок суми витрат, які позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що складає 20 000 грн. ( а.с.1-4), та в заяві про зміну предмету позову (а.с.63-74).

Зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат передбачено положеннями ч.1 ст. 134 ЦПК України.

Докази, на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Положеннями ЦПК України передбачено подання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповіднузаяву (ч. 8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України). Таких заяв позивачка та її представник суду не подавали.

Зазначений у позові орієнтовний розмір витрат на правову допомогу не являється відповідною заявою, подання якої передбачено ч. 8 ст.141, ч.1 ст. 246 ЦПК України.

04 грудня 2025 року, після ухвалення рішення, представником позивачки адвокатом Братцевою Н.С. подано заяву, про те, що протягом п`яти днів вона звернеться до суду із заявою про винесення додаткового рішення та наданням доказів понесення витрат на правничу допомогу (а.с.153).

Заява про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу направлено поштою на адресу суду 09 грудня 2025 року.

У заяві про винесення додаткового рішення представник позивачки адвокат Братцева Н.С. посилається на те, що останнім днем подання заяви про ухвалення додаткового рішення являється 09 грудня 2025 року.

Однак в порушення ч.8 ст.141 ЦПК України стороною позивачки не було подано докази підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, крім того, позивачка та її представник не заявили до закінчення розгляду справи про те, що ними будуть подані докази таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення; зазначену заяву стороною позивача було направлено поштою 09.12.2025 р., рішення у справі було ухвалено 02.12.2025 р. /вступна та резолютивна частини рішення/.

Отже, враховуючи, що позивачкою не було надано до закінчення судового розгляду справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також не було заявлено, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані протягом строку, визначеного ст.ст.141, 246 ЦПК України, то у даному випадку відсутні, передбачені законом підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Н.С.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 246, 258, 259, 260, 261, 270, 353, 354ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Н.С. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №196/713/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.П. Бабічева