Справа № 503/1175/25
Провадження № 2/503/696/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковської Т.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2.01 умовних кадастрових гектарів члена колективного сільськогосподарського підприємства "Колос", с.Олексіївка Кодимського (нині Подільського) району Одеської області, що було посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0248648, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області згідно розпорядження №212 від 22 квітня 1997 року. Позивач вказала, що являється спадкоємцем за законом після померлої і прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність доказів родинних відносин позивача з померлою та через відсутність правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай). У зв`язку з цим, позивач не може захистити своє порушене право та в позасудовому порядку оформити спадщину. Тому у позивача виникла необхідність із зверненням до суду з вищевказаним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Мартинюк Ю.М. надав суду письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполіг та просив проводити розгляд цивільної справи без його та позивача участі.

Представник Кодимської міської ради Одеської області в судове засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі. Крім того, просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть №14 від 11 листопада 1999 року, виданого відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2.01 умовних кадастрових гектарів на території с.Олексіївка Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0248648, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області згідно розпорядження №212 від 22 квітня 1997 року.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст.1222, ч. 1 ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, який був чинним на момент смерті ОСОБА_2 , спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була рідною племінницею спадкодавиці, доглядала її, після смерті ховала її, що за змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, свідчить про те, що вона прийняла спадщину ОСОБА_2 , оскільки фактично вступила в управління та володіння належним померлій спадковим майном.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

В подальшому позивач звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 , однак приватний нотаріус Бабушкіна О.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин позивача з померлою, а також через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, позивачем також заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_2 , як між племінницею та тіткою.

Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з роз`ясненнями, які є в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суд може розглядати справи про встановлення юридичних фактів, які породжують юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

На підтвердження факту родинних відносин з померлою позивачем надано копію свідоцтва про її народження № НОМЕР_1 , виданого 19 березня 1965 року Кодимським бюро РАЦС Одеської області, в якому її прізвище при народженні вказано « ОСОБА_3 », а її батьками вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 15 лютого 1973 року Кодимським відділом РАЦС Одеської області, згідно якого позивач після укладення шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_6 »; копію довідки Кодимської міської ради Подільського району Одеської області №342 від 12 червня 2025 року з якої вбачається, що згідно відомостей погосподарської книги №699 за 1953-1955 р.р. ОСОБА_7 дійсно є донькою ОСОБА_5 . Отже, мати позивача ОСОБА_5 є рідною сестрою померлої ОСОБА_2 , однак, у позивачки відсутнє документальне підтвердження родинних відносин з померлою, зокрема у неї відсутні свідоцтва про народження матері та тітки, які б могли підтвердити, що вони сестри. Отримати нові свідоцтва про їх народження неможливо, оскільки вони обидві народились в с.Плоть Рибницького району республіки Молдова, тепер територія невизнаної «Придністровської молдавської республіки».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, від встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2 , як між племінницею і тіткою залежить можливість реалізації позивачем права на спадщину за законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами.

В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 вересня 2021року, у справі №227/3750/19 також вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Таким чином, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай), який згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є єдиним документом, що підтверджує право на земельну частку (пай), внаслідок його втрати, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, тому належним способом захисту її порушеного спадкового права є визнання за нею в судовому порядку права на земельну частку (пай), що належало спадкодавцеві ОСОБА_2 .

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай),- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є племінницею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 2.01 умовних кадастрових гектарів на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області, на даний час землі Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, яке відповідно до втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0248648, що був на підставі розпорядження Кодимської районної державної адміністрації №212 від 22 квітня 1997 року, належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова