Справа № 127/8585/25
Провадження № 22-ц/801/2541/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокуСправа № 127/8585/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.

при секретарі Ходаковій М.Г.

учасники справи:

позивач:ОСОБА_1

відповідач: Держава Україна у особі Харківської обласної прокуратури; Шевченківська окружна прокуратура м. Харкова.

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача : процесуальний керівник - прокурор Шевченківської окружної прокуратури Тоцька Ганна Володимирівна.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури на рішення Вінницького міського суду від 26 вересня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна у особі Харківської обласної прокуратури; Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова , за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - прокурора Шевченківської окружної прокуратури Тоцької Ганни Володимирівни, про компенсацію моральної шкоди,

В с т а н о в и в :

18 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна у особі Харківської обласної прокуратури, Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова , за участю третьої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - прокурора Шевченківської окружної прокуратури Тоцької Г.В., про компенсацію моральної шкоди.

Зазначив, що 21.11.2012 року Шевченківський відділ поліції ГУ НП в Харківській області відкрив кримінальне провадження № 0000010 за ч.2 ст.190 КК України щодо ОСОБА_2 , який у жовтні 2011 року ,маючи корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, заснованому на давньому знайомстві і ,реалізуючи який, діючи з корисливих мотивів ,під приводом надання адвокатських послуг шахрайським шляхом отримав від нього грошові кошти в сумі 10 000доларів США. Проте численні слідчі ,халатно ставлячись до своїх обов`язків .не провівши досудове слідство у цьому кримінальному і не провівши необхідні слідчо- процесуальні дії, направлені на встановлення істини, так і не усунули недоліки, зазначені в цих ухвалах слідчих суддів, продублювавши раніше винесені постанови, винесли невмотивовані і незаконні постанови про закриття кримінального провадження, копії яких навмисно не направляли на його адресу. У період з 08.07.2013 року по 13.08.2024 року у кримінальному провадженні №0000010 органом досудового розслідування та прокуратурою допущено системну, тривалу та свідому протиправну бездіяльність. Упродовж зазначеного періоду органи досудового розслідування систематично не виконували ухвали слідчих суддів, якими встановлено неправомірність дій та бездіяльність слідчих, не усувалися недоліки, вказані судом, не забезпечувався прокурорський контроль, виносилися повторні немотивовані постанови про закриття провадження, що згодом знову скасовувалися судом. Позивача не повідомляли про прийняті постанови про закриття провадження , що є порушенням ч. 5 ст. 284 КПК України, та не забезпечували ефективний розгляд поданих клопотань і скарг. Крім того, слідчими двічі 23.03.2017 року і 21.08.2018 року було підготовлено повідомлення про підозру ОСОБА_2 , які прокурорами Мороз А.О. і ОСОБА_3 безпідставно не були погоджені і підписані..

Особливою формою протиправної бездіяльності є діяльність прокурора ОСОБА_4 , яка умисно не здійснювала належного процесуального нагляду за додержанням законів підчас досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ,яка вступивши в злочинну змову з слідчим зайнялась укриттям злочину, навмисно скоєних щодо нього ОСОБА_5 і протягом тривалого часу імітували розслідування та нагляд ,ігнорувала скарги позивача .Своєю бездіяльністю прокурор Тоцька Г.В. не забезпечила проведення досудового розслідування у розумні строки, не відміняла незаконні постанови слідчого ;не забезпечила одночасний допит його з фігурантом справи, не усунула недоліки, викладені в численних ухвалах суду ,не розглядала його клопотання, не ініціювала питання про усунення слідчого, в результаті чого процес досудового розслідування фактично припинено через відсутність контролю та належного нагляду.

допускала незаконне затягування розслідування та не визначала іншого прокурора

Внаслідок тривалої протиправної бездіяльності Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова та прокурора Тоцької Г.В. йому ,людині похилого віку, інваліду 2 групи ,тяжко хворому завдано істотної моральної шкоди, що полягає у погіршенні стану здоров`я, постійній психічній напрузі, переживаннях, втраті звичного способу життя, відчутті небезпеки, ,що привело до правової невизначеності і втрати довіри до державних інституцій та необхідності роками звертатися до суду задля захисту своїх елементарних прав. Просив стягнути з державного бюджету України на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 550 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 26.09.2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3028 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Харківська обласна прокуратура хоча і просить зазначене рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог про компенсацію моральної шкоди ,проте зі змісту у підставах оскарження зазначає неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та оспорює в цілому наявність підстав для задоволення цих вимог .Просить ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити ,а також компенсувати Харківській обласній прокуратурі за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Вказала, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема статті 23, 1173, 1174 та 1176 ЦК України і безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для компенсації моральної шкоди, тим самим оскаржуючи рішення У справі відсутні будь-які судові рішення чи висновки компетентних органів, якими було б встановлено протиправність дій або бездіяльності органів прокуратури. Сам факт оскарження позивачем процесуальних рішень у кримінальному провадженні не є доказом незаконності діяльності прокурора чи слідчого та сам по собі не створює підстав для відшкодування моральної шкоди. Для застосування статті 1174 ЦК України необхідна наявність усіх елементів цивільного правопорушення протиправності, шкоди, причинного зв`язку та вини, однак позивач не довів жодного з них. Досудове розслідування у відповідному кримінальному провадженні здійснювалося відповідно до вимог КПК України, а обставини, на які посилається позивач, не отримали об`єктивного підтвердження. Жодна з передбачених статтею 1176 ЦК України підстав спеціальної відповідальності держави у цій справі не мала місця.

Крім того, суд порушив норми процесуального права, зокрема статті 7681 та 263264 ЦПК України : не встановив факту протиправності дій прокуратури, не підтвердив існування причинно-наслідкового зв`язку між діями органів розслідування та заявленою моральною шкодою, а висновки зробив переважно на підставі суб`єктивних тверджень позивача. Суд також не врахував доводи відповідача про те, що наведені у позові обставини заподіяння моральної шкоди вже були предметом судових розглядів у розглянутих Дзержинським районним судом судами справах № 638/234/18, № 638/7590/20, № 638/4512/20,якими йому вже відмовляли у задоволенні аналогічних вимог і які постановами Харківського апеляційного суду від 17.05.2019 року, Полтавського апеляційного суду від 14.09.2023 року і від 19.09.2023 року залишені без змін.

Рішення ухвалено без повного та всебічного дослідження обставин і з помилковим припущенням про надмірну тривалість провадження, хоча значна кількість скарг та клопотань позивача сама по собі сприяла затягуванню розгляду.

Позивач не довів факту заподіяння йому моральних страждань, не підтвердив конкретних дій чи бездіяльності прокурорів, які могли б бути причиною таких страждань, та не надав доказів розміру заявленої моральної шкоди. Висновок суду про компенсацію моральної шкоди у сумі ґрунтується не на встановлених доказах, а на суб`єктивній оцінці. Суд також проігнорував усталену судову практику Верховного Суду, який у низці постанов (від 13.01.2020, 17.01.2020, 04.03.2020, 13.05.2020, 29.05.2023 тощо) наголошує, що скасування процесуальних рішень не є підтвердженням протиправності дій органів досудового розслідування та не створює підстав для стягнення моральної шкоди. Так само залишено поза увагою те, що у низці аналогічних справ за позовами ОСОБА_1 йому вже було відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову ,суд першої інстанції виходив із того, що здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000010 протягом тривалого часу близько 12 років , яке неодноразово безпідставно закривалось та було неефективним, що підтверджено чисельними ухвалами слідчих суддів, свідчить про незаконні дії і бездіяльність посадових осіб, які здійснювали вказане кримінальне провадження, та відсутність процесуального нагляду прокурора за додержанням законів під час досудового розслідування, привели до надмірної тривалості досудового розслідування і моральних страждань ОСОБА_1 . Останні зумовлені тривалою невизначеністю спірних правовідносин, привело до вимушених змін у його житті - необхідністю постійного відвідування органів досудового розслідування, суду, написання звернень, заяв, клопотань, скарг, що призводить до неможливості здійснювати ординарну щоденну діяльність особи похилого віку з інвалідністю ,і є підставами для відшкодування моральної шкоди, яку суд оцінив у 3028 грн.

При цьому суд виходив із того, що відсутність нагляду прокурора за досудовим розслідуванням у даному провадженні , що підтверджується численними ухвалами слідчих суддів ,які скасовували рішення слідчих про закриття вказаного провадження , є підставою для відшкодування моральної шкоди, а надмірна тривалість кримінального провадження привела до моральних страждань позивача.

Суд виходив із доведеності позову про завдання протиправними діями і бездіяльністю органом державної влади і його посадовими особами при тривалому здійсненні досудового розслідування і не здійсненні належного процесуального контролю за ним, моральної шкоди позивачу .При цьому виходив із підтвердження неправомірності дій(бездіяльності) вказаних осіб постановами слідчих суддів і наявності причинно-наслідкового зв`язку між вказаними діями і фактом причинення цієї шкоди.

Однак, колегія суддів вважає, що висновки суду про наявність підстав для компенсації моральної шкоди не відповідають обставинам справи і вимогам закону ,а позовні вимоги позивача є недоведеними.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом апеляційної інстанції за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 20.11.2012 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0000010 від 21.11.2012року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.190 ККУкраїни

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є потерпілими.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.07.2013 року у справі № 638/9803/13-к було визнано дії слідчого ОСОБА_7 у частині закриття вказаного кримінального провадження без розгляду ним 5 клопотань ОСОБА_1 про проведення певних слідчих дій, незаконними і такими, що порушують його права.(а.с.10)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2013 року у справі № 638/17716/13-кза скаргою ОСОБА_1 було встановлено необгрунтоване порушення принципу своєчасності здійснення процесуальних дій, що привело до тяганини і порушення процесуальних строків досудового розслідування (без їх конкретизації), визнано бездіяльність слідчого Санжаровської М.В. при проведенні досудового слідства по кримінальним провадженням, внесеним в ЄРДР 21.11.2012 року №0000005, №00000010, від 21.08.2013 року та №0004731 неправомірною. Зобов`язано ОСОБА_8 провести встановлені КПК України 2012 року необхідні слідчі дії по цим кримінальним провадженням.При цьому ухвала не містить перелік цих необхідних слідчих дій.(а.с.11)

Постановою слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 09.12.2013 року кримінальне провадження № 0000010 від 21.11.2012 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України.( її у справі немає)

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на закриття кримінальної справи і зазначив, що у постанові не знайшли відображення мотиви відсутності складу злочину в діях ОСОБА_2 ,обгрунтування висновку про те, що події ,про які ОСОБА_9 повідомляє в заяві про кримінальне правопорушення не мали місце або в них відсутні ознаки злочину.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.01.2014 року у справі № 638/154/14-к було встановлена передчасність вказаної постанови і встановлено , що слідчим не були виконані вимоги ч.1 ст.284,ч.2 ст.9 КПКУ ,не були перевірені всі доводи скаржника та свідка ОСОБА_2 , не задоволено клопотання про одночасний допит ОСОБА_1 , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 . Враховуючи ,що після постановлення судом 08.11.2013 року ухвали про визнання дій слідчого ОСОБА_8 по закриттю 09.12.2013 року провадження протиправними, будь-яких слідчих дій у даному провадженні проведено не було, слідчий суддя скаргу задовольнив, постанову слідчого від 09.12.2013 року скасував, а кримінальне провадження знову направив до того ж слідчого відділу для проведення подальшого досудового розслідування.

20.03.2015 року ОСОБА_1 звертався до прокурора Харківської області з вимогою на основі даних досудового розслідування винести письмове повідомлення відносно ОСОБА_2 про підозру у шахрайстві.

14.04.2015 року ОСОБА_1 повторно звертався до прокурора Харківської області Данильченка Ю.Б. ,у якому знову просив на основі даних досудового розслідування винести письмове повідомлення відносно ОСОБА_2 про підозру у шахрайстві. Зазначив, що прокурором Роговим Д. його попередня заява незаконно була направлена в прокуратуру м.Харкова ,яка законом не уповноважена на направлення письмової підозри адвокату.(а.с.16-17)

21.04.2015 року ОСОБА_1 знову звернувся з листом до прокурора області із тим же питанням про винесення письмової підозри адвокату Воробйову О.Ю.(а.с.19-20)

30.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до прокурора Дзержинського району м. Харкова на не дотримання слідством Дзержинського РВ ХГУ ГУМВСДУ в Харківській області розумних строків досудового розслідування і з клопотанням дати процесуальному прокурору ОСОБА_10 обов`язкові для виконання вказівки відносно сроків виконання процесуальних дій і письмово повідомити про підозру фігуранта справи.(а.с.22-24)

19.05.2015 року він знову звернувся із заявою до прокурора Харківської області з вимогою відповісти, яке було прийняте рішення у даному кримінальному провадженні (а.с.25)

27.05.2015 року ОСОБА_1 прокуратурою Харківської області було повідомлено, що вивченням матеріалів кримінального провадження прокуратурою області не встановлено достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення у зв`язку з чим матеріали направлені до прокуратури Дзержинського району м. Харкова для організації подальшого розслідування.(а.с.26)

Таку ж відповідь надано йому прокуратурою Дзержинського району м. Харкова ,де вказано, що виконання вказівок знаходиться на контролі прокуратури району.(а.с.27)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід слідчого Андроняк А.М. через те, що справа перебуває в провадженні слідчої півтора року ,і в цей час ОСОБА_11 навмисно затягує і не вручає підозру.(а.с.30)

23 березня 2017 року слідчим Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Макаровим В.Л. було винесено повідомлення про підозру ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК України, яка не була погоджена прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 Морозом А.О.(а.с.32)

Як вбачається з ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.08.2017 року постановою слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області Хомич В.В. від 28.07.2017 року було закрито кримінальне провадження № 0000010 від 21.11.2012 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.33.34)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.08.2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на вказану постанову відмовлено.(а.с.33-34)При цьому суд встановив, що ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню вчинені наступні дії:

1. допитані в якості потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , які, в ході допиту, кожний окремо, повідомили про передачу ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 10000 доларів США за надання послуг захисника у кримінальному провадженні відносно їх сина, яке перебувало на розгляді у Фрунзенському районному суді м. Харкова, в тому числі для вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проведені слідчі експерименти з останніми;

2. допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який заперечував факт отримання будь яких грошових коштів від ОСОБА_1 , укладення з останнім та членами його родини договорів на надання правової допомоги. Слідчим також витребувана інформація щодо адвокатської діяльності Воробйова ;

3. в якості свідків допитані дружина ОСОБА_6 , яка відмовилася від дачі пояснень в порядку ст.63 Конституції України, та син ОСОБА_2 , який надав пояснення аналогічні тим, що надавалися ОСОБА_2 ;

4. проведені одночасні допити між потерпілими ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

5. ухвалою слідчого судді надавався тимчасовий доступ до документів оператора мобільного зв`язку для встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 у період, коли, як повідомляли потерпілі, здійснювався факт передачі грошових коштів, здійснено аналіз отриманої інформації від мобільного оператора вхідних та вихідних дзвінків з номерів телефонів, що належать ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2

6. допитані в якості свідків ОСОБА_12 , яка позичала грошові кошти ОСОБА_6 у розмірі 5000 доларів США про що складено розписку, яка визнана речовим доказом та передана на зберігання потерпілій, та ОСОБА_13 , який повідомив, що надавав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, які останній повернув, розписка про даний факт не складалася.

7. допитані в якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтвердили пояснення потерпілих у даному кримінальному провадженню.

8. допитаний свідок ОСОБА_16 який здійснював захист ОСОБА_17 як адвокат, проведений одночасний допит ОСОБА_16 та ОСОБА_2 .

9. проведений одночасний допит свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_2 , в ході якого кожний наполягав на показаннях наданих раніше.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд виходив із того, що в ході досудового розслідування не отримано доказів у відповідності до КПК України, які б підтверджували факт укладення договору про надання юридичних послуг з ОСОБА_2 або отримання останнім від ОСОБА_1 або ОСОБА_6 грошових коштів, свідки таких фактів також не встановлені. Органом досудового розслідування кримінального провадження № 0000010 не встановлено об`єктивних обставин, які б вказували на умисне заволодіння ОСОБА_2 майном, належним ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а саме грошовими коштами в сумі 10000 доларів США шляхом обману або зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілим. Постанова про закриття кримінального провадження була прийнята у відповідності до вимог КПК України, всі доводи, що викладені в заяві про кримінальне правопорушення були належним чином перевірені. У мотивувальній її частині зазначено обґрунтування відносно неприйняття доводів, викладених у заяві осіб, які звернулися з метою захисту своїх прав та ці доводи перевірені належним чином під час проведення досудового розслідування.(а.с.33-34)

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 09.11.2017 року у справі № 638/4162/14-к вказану постанову райсуду було скасовано та направлено матеріали кримінального провадження до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області для організації досудового розслідування з підстав того ,що у матеріалах судового провадження містилась копія повідомлення про підозру Шевченківського ВП ГУНП від 23.03.2017 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.190 КК України ,однак у матеріалах кримінального провадження таке процесуальне рішення відсутнє. Прокурор в судовому засіданні повідомив ,що підозра нікому пред`явлена не була, а колегія суддів вважала, що позбавлена можливості перевірити законність винесеного слідчим рішення ,а тому постанову слідчого та ухвалу слідчого судді скасувала ,а матеріали направила до органу досудового розслідування.(а.с.35-36)

21 серпня 2018 року слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Харківській області Рябцевою А.С. було виготовлено повідомлення про підозру ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 190 КК України, яка теж не була погоджена прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 Яровим Р.О. (а.с.37),проте із відповіді Харківської місцевої прокуратури вбачається, що у вказаному повідомленні слідчим не зазначено прокурора області ,27.08.2018 року процесуальним керівником його повернуто слідчому ,як таке ,що складене не у відповідності до глав 22,37 КПК.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.09.2018 року ,постановою слідчого Шевченківського ВП ГУ у Харківській області Рябцевої А.С. від 05.09.2018 року кримінальне провадження № 0000010 від 21.11.2012 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України (у матеріалах справи постанови слідчого відсутня )(а.с.46)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.09.2018 року постанову слідчого від 05.09.2018 року було скасовано та продовжено проведення досудового розслідування. Скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження суд виходив із того, що заявниками 21.05.2018 року заявлялись клопотання про проведення слідчих дій (повторний одночасний допит його та фігуранта, слідчим надано перевагу неправдивим показам фігуранта, тощо) ,які у передбаченому КПК порядку розглянуто не було .(а.с.46)

У відповіді Харківської місцевої прокуратури №1 від 06.11.2018 року ОСОБА_1 на його скарги щодо бездіяльності прокурора місцевої прокуратури повідомлено, що процесуальним керівником 06.11.2018 року слідчому повторно надано вказівки у порядку ст. 36 КПК України і зазначено ,що у вказаному провадженні підстав для погодження повідомлення про підозру ОСОБА_2 за ч.2 ст.190 КПК не вбачається в зв`язку з відсутністю достатніх доказів (а.с.47)

Як вбачається з ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 року, постановою слідчого від 12.11.2018 року знову було закрито кримінальне провадження № 0000010 від 21.11.2012 року.(у матеріалах справи постанова слідчого відсутня) ( а.с.48)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 року у справі № 638/15474/15-к вищевказану постанову скасовано та продовжено проведення досудового розслідування на підставі того, що клопотання потерпілих від 21 травня 2018 року були розглянуті постановою слідчого з відмовою у їх задоволенні лише 09.11.2018 року ,однак матеріали не містять підтверджень про отримання потерпілими цієї постанови.(а.с.48)

Постановою слідчого Рябцевої А.С. від 09.11.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання №5 від 21.05.2018 року про проведення одночасного допиту потерпілих із «фігурантом» ,оскільки не вказано даних про особу ,з якою необхідно провести слідчу дію(а.с.51)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.03.2019 року було скасовано вказану постанову слідчого Рябцевої А.С. про відмову в задоволенні клопотання №5 та зобов`язано слідчого Рябцеву А.С. розглянути вказане клопотання.(а.с.50)

Постановою слідчого Рябцевої А.С. від 09.11.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання №6 від 21.05.2018 року щодо огляду диска СD-R «Verbatim» з участю потерпілих в зв`язку з тим, що з 16.06.2017 по 24.06.2017 року проведено слідчу дію огляд диска за результатами якої складено протокол огляду з одночасним долученням роздруківки інформації на ньому , а тому підстав для повторного її проведення відсутня.(а.с.53)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2019 року скасовано постанову слідчого Рябцевої А.С. про відмову в задоволенні клопотання №6 та зобов`язано слідчого Рябцеву А.С. розглянути вказане клопотання з підстав того, що вказана постанова слідчого не мотивована ,її зміст не відповідає обставинам.(а.с.52)

Постановою слідчого Рябцевої А.С. від 09.11.2018 року також було відмовлено у задоволенні клопотання №7 від 21.05.2018 року щодо огляду диска СD-R 52-Х з участю потерпілих в зв`язку з тим, що 26.06.2017 року слідчим Хомич В.В. вже проведено слідчу дію огляд диска СD-R 52-Х за результатами якої складено протокол огляду з одночасним долученням роздруківки інформації на ньому , а тому підстави для повторного її проведення відсутні.(а.с.55)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2019 року було скасовано постанову слідчого Рябцевої А.С. про відмову в задоволенні клопотання №7 від 21.05.2018 року з підстав того, що вказана постанова слідчого не мотивована ,її зміст не відповідає обставинам та зобов`язано слідчого Рябцеву А.С. розглянути вказане клопотання.(а.с.54)

Постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 Ярового Р.О. від 26.06.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо виконання ухвали слідчого судді від 13.06.2019 року ,якою скасовано постанову слідчого СВ Русакова А.В. від 03.05.2019 року про відмову у задоволенні клопотання №6 і зобов`язано розглянути клопотання №6 з тих підстав, що вказана ухвал слідчого судді до цього часу ані до місцевої прокуратури , ані до відділу поліції не надходила. (а.с.45)

Постановою слідчого Русакова А.В. від 03.05.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання потерпілих №5 від 21.05.2018 року повторно про проведення одночасного допиту з «фігурантом у справі», оскільки встановлено ,що клопотання не містить даних про особу, з якою необхідно провести таку слідчу дію. Крім того, ОСОБА_5 відмовляється від проведення з ним одночасного допиту з іншими учасниками, оскільки протягом 7 років він неодноразово надавав стабільні детальні і об`єктивні пояснення та вже брав участь в одночасних допитах (а.с.60)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2019 року скасовано постанову слідчого ОСОБА_18 від 03.05.2019 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілих №5 від 21.05.2018 року про одночасний допит в зв`язку з тим, що фігурант не викликався і зобов`язано слідчого Русакова А.В. розглянути відповідне клопотання.(а.с.59)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року скасовано постанову слідчого Русакова А.В. від 03.05.2019 року про відмову потерпілим в задоволенні клопотання №6 від 21.05.2018 року ,оскільки воно не мотивоване ,її зміст не відповідає фактичним обставинам справи та зобов`язано слідчого Русакова А.В. розглянути таке клопотання (а.с.61) Текст постанови слідчого Русакова А.В. у матеріалах цієї справи відсутній.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2019 року скасовано постанову слідчого Русакова А.В. від 03.05.2019 року про відмову в задоволенні клопотання потерпілих №7 від 21.05.2018 року та зобов`язано слідчого Русакова А.В. розглянути таке клопотання (а.с.62) Текст постанови слідчого Русакова А.В. у матеріалах цієї справи відсутній.

Постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова від 02.06.2023 процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що у ньому проведено значний обсяг необхідних слідчих(розшукових) дій та прийнято ряд процесуальних рішень проте достатніх доказів для повідомлення конкретній особі про підозру на цей час не здобуто, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 27.05.2023 року про повідомлення ОСОБА_2 про підозру за ч.2 ст.190 КК України (а.с.68)

03.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Омарова А. про відсторонення процесуального керівника ОСОБА_4 (а.с.71-72)

У відповіді на вказану заяву Шевченківська окружна прокуратура м. Харкова повідомила ОСОБА_1 про те, що прокурор здійснюючи свої повноваження є самостійним у своїй процесуальній діяльності ,втручання в яку осіб, які не мають на це повноважень, забороняється. Підстав для покладення повноважень на іншого прокурора немає. Роз`яснено, що дії бездіяльність прокурора під час досудового розслідування оскаржуються до слідчого судді суду 1 інстанції .(а.с.73)

Аналогічну відповідь надано позивачу і 18.08.2023 року (а.с.74)

Постановою першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова від 22.09.2023 року відмовлено у задоволенні скарги ,поданої ОСОБА_1 в порядку ст.308 КПК України щодо неналежного проведення досудового розслідування, здійснення процесуального керівництва, порушення розумних строків розслідування яким недотримання розумних строків вчинення процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень не встановлено. (а.с.76-77)

Постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова від 23.11.2023 року відмовлено у задоволенні аналогічної скарги ОСОБА_1 з тих же підстав (а.с.80-81)

Постановою в.о. керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова від 13.08.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги, поданої в порядку ст.308 КПК щодо неналежного проведення досудового розслідування, здійснення процесуального керівництва, порушення розумних строків розслідування у даному кримінальному провадженні .При цьому встановлено,що процесуальним керівником з метою здійснення належного процесуального керівництва і дотримання розумних строків неодноразово вживались заходи реагування, передбачені ст.36 КПК України. Порушення розумних строків під час здійснення процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні не встановлено, підстав для надання відповідному прокурору обов`язкових для виконання вказівок щодо строків вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень на цей час не вбачається .(а.с.85-86)

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду від 19.12.2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Тоцької Г.В. від процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні залишено без задоволення за безпідставністю.(а.с.108-109)

Постановою слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області від 21.04.2025 року було закрито кримінальне провадження № 0000010 від 21.11.2012 року на підставі п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України.

Судова колегія зауважує, що підставами позову ОСОБА_1 вказав не лише надмірну тривалість досудового розслідування, а й протиправну бездіяльність посадових осіб Харківської окружної прокуратури у ньому.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»

Згідно статті 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність ,органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

До такого висновку щодо застосування норм права у цих правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17.

Враховуючи те, що у цій справі відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини шостої статті 1176 ЦК України.

Згідно ч.6 статті 1176ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Позивач пов`язує спричинення йому моральних страждань із надмірною тривалістю досудового розслідування і протиправною бездіяльністю місцевої і обласної прокуратури при здійсненні ними своїх повноважень по здійсненню процесуального керівництва за органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000010.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії або бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За правилом ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги .Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Позивач має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора до слідчого судді відповідно до ст. ст. 303-307 КПК України. Надання роз`яснення за результатами розгляду заяви, яке розцінено як бездіяльність прокурора, є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України.

З урахуванням змісту ухвал слідчих суддів за вказаний період суд 1 інстанції встановив ,що слідчі у кримінальному провадженні не виконували усі необхідні слідчі дії для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування даного провадження та якнайшвидшого прийняття законного процесуального рішення за його результатами , проте не встановив протиправність дій місцевої і обласної прокуратур.

Разом із тим ,з матеріалів справи вбачається, що не усі процесуальні рішення (ухвали), на які посилається ОСОБА_1 містять дані ,яку саме бездіяльність допустили органи досудового розслідування ,закриваючи кримінальні провадження і перелік дій, які необхідно вчинити. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й ,відповідно, не може вказувати на протиправну бездіяльність органів прокуратури.

Самі по собі скасування постанов слідчих постановами слідчих суддів , які не оскаржувались в апеляційній інстанції , не завжди містять перелік конкретних недоліків і дій , також не вказують на бездіяльність прокуратури в питанні нагляду за додержанням законів під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні .

Так, ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого ОСОБА_19 про закриття вказаного кримінального провадження було залишено без задоволення. У ній перелічені всі слідчі дії ,які вчинив орган досудового розслідування про з`ясуванні обставин даної справи і встановлено ,що висновок про закриття провадження прийнятий згідно норм КПК України(а.с.34)

І хоча в подальшому дана ухвала була скасована постановою апеляційного суду за скаргою позивача ,проте не через її незаконність, а «через те , що колегія суддів позбавлена можливості перевірити законність винесеного слідчим рішення» (а.с.35-36)

Ухвалою слідчого судді від 20.12.2018 року скасована постанова слідчого від 12.11.2018 року про закриття кримінального провадження на підставі того, що матеріали не містять підтверджень про отримання потерпілими цієї постанови (а.с.48)

Ухвалами слідчих суддів скасовувались постанови про відмови у задоволенні клопотань ОСОБА_1 №5,№6,№7 з підстав того, що вказані постанови слідчого не мотивовані ,їх зміст не відповідає обставинам, проте вказаних постанов слідчих матеріали даної справи не містять .Із наявних у справі постанов слідчих вбачається, що у задоволенні деяких із клопотань було відмовлено через те, що вказані дії вже були проведені в ході кримінального провадження.

Як зазначалось у численних листах ,направлених на адресу позивача ,повідомлення про підозру не погоджувалось прокурором, який є процесуально самостійним у прийнятті рішень щодо цього питання, через відсутність достатніх доказів вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України.

Вказана підстава звучить і з інших процесуальних документів ,які вказують на відсутність достатніх доказів у даному кримінальному провадженні для пред`явлення підозри.

Як вбачається із матеріалів справи ,постановою слідчого СВ Харківського РУП №3 Юношева М.О. від 21.04.2025 року спірне кримінальне провадження було знову закрите через відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.(а.с.110-112)

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про неврахування судом того, що наведені у справі обставини щодо відсутності завдання позивачу моральної шкоди вже були предметом судових розглядів Харківського апеляційного і Полтавського апеляційного судів ,не заслуговують на увагу, оскільки про наявність таких рішень відповідачами не заявлялось суду першої інстанції .Крім того, ці обставини у справі №638/234/18 щодо відсутності порушення діями оскаржуваних осіб слідства у цьому ж кримінальному провадженні немайнових прав у вигляді заподіяння моральної шкоди стосувались іншого потерпілого у даному провадженні ОСОБА_6 ; у справі №638/7590/20 - стосувались правомірності дій і бездіяльності слідчих ,а не відповідачів у даній справі ; у справі 638/4512/20 стосувались іншого відповідача - Офісу Генерального прокурора України і третьої особи ОСОБА_3 щодо безпідставного повернення повідомлення про підозру без погодження, ,а не третьої особи у даній справі - процесуального керівника ОСОБА_4 .

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час ,колегія враховує ,що у справі відсутні докази того, що скарги ОСОБА_1 на дії чи бездіяльність посадових осіб місцевої чи обласної прокуратури під час нагляду за досудовим розслідуванням у даному провадженні задовольнялись судом . Скарги на бездіяльність прокурора - процесуального керівника ОСОБА_4 в порядку підпорядкування не знаходили підтвердження.

Матеріали справи не містять доказів про те, що посадовими особами місцевої і обласної прокуратур вчинені протиправні дії чи бездіяльність під час процесуального контролю за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000010; не містять висновків компетентних органів прокуратури вищого рівня відповідно до вимог ст.308 КПК України так і судових рішень щодо недотримання слідчим, прокурором розумних строків, і якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків під час досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, та притягнення цих осіб до відповідальності, передбаченої чинним законодавством. На даний час відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, якими встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків уповноваженими особами Шевченківської окружної прокуратури та Харківської обласної прокуратур під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні чи вчинення неправомірних дій (бездіяльності) відносно позивача.

З урахуванням всіх наведених матеріалів у справі не вбачається доведеність не здійснення відповідачами належним чином процесуального нагляду за додержанням законів під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ,а те, що прокуратура і ,зокрема, процесуальний керівник у даному провадженні чи прокурор діючи згідно закону самостійно, не погоджують пред`явлення особі підозри чи обвинувачення ,аналізуючи всі проведені слідчі дії і зібрані докази ,не свідчить про протиправність їх бездіяльності і порушення ними вимог процесуального закону за здійсненням нагляду за досудовим розслідуванням.

З врахуванням однакових і послідових висновків органів досудового розслідування і прокуратури на протязі всього часу здійснення кримінального провадження, на розумність строків цього провадження , крім необхідних слідчих дій , впливає і розгляд значної кількості скарг позивача .

Позивачем не надано допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди у вигляді душевних страждань, яких він, як стверджує , зазнав у зв`язку з процесуальною бездіяльністю відповідачів , тому правові підстави, передбачені статтями 1174, ч.6 ст 1176 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом положень ст.ст. 23, 1167, 1174 та ч.6 ст. 1176 ЦК України обгрунтованими, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження факту протиправності дій (бездіяльності) посадових осіб прокуратури Харківської області, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) працівників зазначеного органу та їх вини в заподіянні цієї шкоди ,а також факту заподіяння позивачу їх діями чи бездіяльністю моральних страждань або втрат немайнового характеру, позивачем суду не надано, висновки суду в цілому про наявність підстав для задоволення позову є безпідставними Відтак ,доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а судове рішення, що не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню в цілому з постановленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення ухвалене судом з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; за невідповідності висновків суду обставинам справи і з порушенням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення апеляційним судом нового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України , -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду від 26 вересня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна у особі Харківської обласної прокуратури, Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова , за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - прокурора Шевченківської окружної прокуратури Тоцької Ганни Володимирівни, про компенсацію моральної шкоди, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий : Копаничук С.Г.

Судді : Оніщук В.В.

Голота Л.О.