Номер провадження: 22-з/813/448/25
Справа № 946/1989/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
24.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мінаєва Дмитра Дмитровича про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання розпорядження про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання розпорядження про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання розпорядження про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження № 70/ко-2023 від 03.03.2023 про звільнення ОСОБА_1 , секретаря керівника загального відділу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, у зв`язку зі скороченням посади та штатної численності на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря керівника загального відділу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Стягнуто з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 233 267,31 грн.

Стягнуто з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В решті позову - відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Саф`янівська сільська ради Ізмаїльського району Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області задоволено частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2024 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 223 261,32 грн. В решті вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

21.10.2025 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Мінаєв Дмитро Дмитрович звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 гривень.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що при поданні відзиву на апеляційну скаргу був зазначений попередній орієнтовний розрахунок витрат у розмірі 10 000 грн, відповідно до акту приймання-передачі послуг від 21.10.2025 року до Договору про надання правової допомоги від 13.03.2023 року, вартість послуг за представництво інтересів ОСОБА_1 у Одеському апеляційному суді адвокатом Мінаєвим Д.Д. в Одеському апеляційному суді становить 5 000 гривень.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи повністю підтверджено факт понесення ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу адвоката у сумі 5 000 грн а також враховуючи, що заявник у першій заяві по суті справи, а саме, у відзиві на апеляційну скаргу заявила орієнтовний розмір судових витрат, заявник просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 гривень

До відповідної заяви додано копію акту виконаних робіт № б/н від 21 жовтня 2025 року та документи на підтвердження надіслання заяви з додатками учасникам справи.

За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Разом з тим розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

Тому колегія суддів вважає необхідним здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20 звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання розпорядження про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання розпорядження про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано розпорядження № 70/ко-2023 від 03.03.2023 року про звільнення ОСОБА_1 , секретаря керівника загального відділу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, у зв`язку зі скороченням посади та штатної численності на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП. Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря керівника загального відділу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Стягнуто з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 233 267,31 грн Стягнуто з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в сумі 5000 грн. В решті позову - відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Представник Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

10.06.2025 року, через систему «Електронний суд», представником ОСОБА_1 - адвокатом Мінаєвим Д.Д. подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого адвокат просив апеляційну скаргу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В апеляційній скарзі представник вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції складають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Детальний розрахунок витрат та докази на підтвердження їх розміру будуть подані до суду до закінчення судового розгляду.

До вказаного відзиву адвокатом додано ордер серії АІ № 1901236 від 10.06.2025 року, що підтверджує повноваження адвоката Мінаєва Д.Д. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 13.03.2023 року.

25.09.2025 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Мінаєв Д.Д. звернувся до суду із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області задоволено частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2024 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 223 261,32 грн. В решті вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

21.10.2025 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 - адвокат Мінаєв Д.Д. звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 гривень.

Згідно наданих адвокатом доказів вбачається наступне.

13.03.2023 року між адвокатом Мінаєвим Дмитром Дмитровичем та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами згідно з актами виконаних робіт, які після їх підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Плата за представництво Адвокатом інтересів клієнта в суді узгоджується додатково, в тому числі з урахуванням тривалості судового процесу та витрат на відрядження (т. 1 а. с. 33).

21 жовтня 2025 року між сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі послуг до Договору про надання правової допомоги № б/н від 13.03.2023 року, згідно якого:

Виконавець з 09 червня 2025 року надав Замовнику юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги від 13.03.2023 року, а Замовник прийняв надані послуги Виконавця, а саме:

- Консультація клієнта, підготовка та направлення відзиву на апеляційні скарги Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2024 року у справі № 946/1989/23 за позовом ОСОБА_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання розпорядження про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та додаткове рішення від 20 лютого 2025 року у справі № 946/1989/23 (витрачено часу 0,75 год.; вартість 3000 грн).

- Підготовка та направлення клопотання у справі, участь в судовому засіданні Одеського апеляційного суду у справі №946/1989/23 (витрачено часу 0,5 год.; вартість 2000 грн).

Згідно п. 2 Акту приймання-передачі, вартість послуг за період вказаний в п. 1 цього Акту, становить 5 000 грн, з розрахунку 4 000 грн за одну годину роботи адвоката.

Відповідно до п. 3 Акту приймання-передачі,жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг Замовник до Виконавця не має.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України у першій заяві по суті спору, а саме у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень, що складаються з витрат на правничу допомогу адвоката та просила стягнути їх з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області.

За результатами апеляційного перегляду справи Одеським апеляційним судом ухвалено постанову від 17 жовтня 2025 року, якою апеляційну скаргу апеляційну скаргу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області задоволено частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2024 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 223 261,32 грн. В решті вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

21.10.2025 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Мінаєв Дмитро Дмитрович звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, до якої додано докази понесених судових витрат, тобто в строк, що передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Мінаєв Д.Д. надав до заяви про ухвалення додаткового рішення акт про приймання-передачі послуг від 21.10.2025 року з погодженою сторонами вартістю надання послуг правничої допомоги на стадії апеляційного перегляду справи у розмірі 5 000 грн, які вкладаються з консультації клієнта та направлення відзиву на апеляційні скарги Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, на що витрачений час роботи адвоката складає - 0,75 години (45 хвилин), вартістю - 3 000 грн, а також робота адвоката, пов`язана з підготовкою та направленням клопотання та участь в апеляційному суді, що зайняло 0,5 годин роботи адвоката (30 хвилин), вартістю - 2 000 грн, а всього вартість становить - 5 000 грн.

Таким чином складання акту між адвокатом Мінаєвим Д.Д. та клієнтом ОСОБА_1 , а також погодження ними витрат на правничу допомогу відбулось 21.10.2025 року, тобто вже після ухвалення Одеським апеляційним судом постанов за наслідками розгляду апеляційних скарг Саф`янівської сільської Ізмаїльського району Одеської області на судові рішення першої інстанції, але з дотриманням п`ятиденного строку передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

При цьому наведені обставини свідчать про поважність причин неподання заявником до апеляційного суду доказів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду справи, до закінчення розгляду апеляційних скарг по суті, оскільки такий доказ, зокрема, акт приймання-передачі послуг до Договору про надання правничої допомоги від 13.03.2024 року було складено, а вартість наданих послуг погоджені вже після ухвалення апеляційним судом нового судового рішення.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

За таких обставин, у апеляційного суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Апеляційний суд вважає, що надані докази підтверджують дійсність, обґрунтованість і співмірність понесених судових витрат позивача на правничу допомогу відповідно складності справи, значення розгляду справи для сторін, наданим адвокатом обсягом послуг, а також відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що справа перебувала в провадженні суду апеляційної інстанції з лютого 2025 року по жовтня 2025 року, під час якого представником позивача у справі подавались процесуальні документи, зокрема відзив на апеляційну скаргу та заява про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Справа в суді апеляційної інстанції була розглянута в першому судовому засіданні, що відбулося 07.10.2025 року та тривало близько 52 хвилин, і в якому в режимі відеоконференції приймав участь адвокат Мінаєв Дмитро Дмитрович як представник позивача.

При цьому, представником ОСОБА_1 адвокатом Мінаєвим Д.Д. досягнуто мети надання правничої допомоги у цій справі, а позивачем під час розгляду справи не вчинялись дії, що могли призвести до затягування розгляду справи або надання тверджень та заперечень щодо певних обставин, без надання відповідних доказів на підтвердження своєї позиції.

Водночас, колегія суддів зауважує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При цьому, колегія суддів враховую, що відповідач із заявою про зменшення розміру витрат на правову допомогу не звертався та жодних заперечень щодо неспівмірності понесених ОСОБА_1 судових витрат щодо складності цієї справи не надавав.

За таких підстав, колегія суддів, з огляду на подані позивачем у справі докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 137 ЦПК України, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її складність, дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню та з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження, в розмірі 5000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 137 141, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мінаєва Дмитра Дмитровича про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат задовольнити.

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути з Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження, у розмірі 5 000 гривень.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова