ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 389/327/25

провадження № 22-ц/4809/1292/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лабика Руслана Романовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року у складі судді Українського В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В січні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі ПрАТ «СК «Альфа Страхування») та просила:

-стягнути на свою користь в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 36 000 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька, 94 000 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в особі батька;

-стягнути на свою користь в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 36 000 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті батька, 94 000 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в особі батька.

Позовна заява мотивована тим, що 24.09.2021 в м. Гайсині по вул. 1 Травня водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно справним автомобілем «DACIA LOGAN», д.н.з. НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 був госпіталізований до Гайсинської ЦРЛ із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом лівого стегна та в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_4 помер внаслідок отриманих травм.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000315 від 24.09.2021 за фактом скоєння ДТП, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 , водія автомобіля марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «DACIA LOGAN», д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203391230.

23.02.2022 представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному законом із заявами на виплату страхового відшкодування, а саме: 216 000 грн в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника належної синові та дочці потерпілого та 36 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди належної синові та дочці потерпілого.

Відповідачем на таку заяву повідомлено, що для належного опрацювання справи необхідно надати документи на підтвердження вимог.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.08.2024 у справі № 390/1098/24 встановлено факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вважала, що внаслідок смерті ОСОБА_5 , їхнім дітям заподіяно шкоду, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Альфа Страхування», та зв`язку із незадовільним фінансовим станом останнього, звернулась безпосередньо до суду за захистом порушених прав.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент звернення до відповідача про виплату страхового відшкодування, позивач не мала підтверджуючих доказів перебування дітей на утриманні померлого, а після набрання рішенням про встановлення факту батьківства законної сили до страхової компанії не зверталася.

Суд першої інстанції вважав, що факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування, проте, доказів перебування дітей на утриманні померлого до встановлення його батьківства, тобто на час його смерті, позивачем не надано.

Враховуючи те, що позивачеві не відмолено у виплаті страхового відшкодування, запропоновано надати документи, передбачені законодавством, які остання не надала, суд першої інстанції вважав, що між сторонами відсутній спір, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Лабик Р. Р., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, а особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, чи звернутися безпосередньо до суду.

Суд першої інстанції не врахував, що згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у справі №465/4287/15, позовна заява містить ті ж самі вимоги що й заява на виплату страхового відшкодування, а тому отримавши копію позовної заяви з доданими до неї документами, страховик зобов`язаний розцінити її як заяву на виплату страхового відшкодування та прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті.

В розумінні вищенаведеної ст. 1200 ЦК України, малолітні на той час діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є особами, які мають право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю батька, адже батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від наявності в них доходів, оскільки неповнолітні діти завжди потребують утримання у зв`язку із їх віком та частковою дієздатністю.

Крім цього, утримання дітей може бути як у натуральній формі (годування, одягання, прибирання, вмивання, купання, навчання тощо) так і в грошовій, тому відсутність доходів у потерпілого не свідчить про те, що останній не здійснював утримання та не зобов`язаний був утримувати своїх дітей.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Лабик Р. Р. підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача ОСОБА_8 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційних скарг

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 24.09.2021 біля 21 години 30 хвилин в м. Гайсині по вул. 1 Травня, водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно справним автомобілем «DACIA LOGAN», д.н.з НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку від в`їзду з боку м. Умань до центру м. Гайсин, проїжджаючи біля в`їзду на територію автобусної станції, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який йдучи з території автобусної станції, вийшов поза межами пішохідного переходу на проїжджу частину вулиці 1-го Травня, яку почав переходити з ліва на право, поперед руху автомобіля DACIA LOGAN.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 був госпіталізований до Гайсинської ЦРЛ із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом лівого стегна.

За фактом ДТП Гайсинським РУП ГУНП у Вінницькій області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000315.

Постановою слідчого СВ Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 17 травня 2022 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000315 від 24.09.2021, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 , водія автомобіля марки «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Богданівка Кропивницького району Кіровоградської області.

Згідно з відомостями лікарського свідоцтва про смерть № 2803/3, виданого Знам`янським відділенням СМЕ Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від набряку головного мозку, віддалених наслідків внутрішньочерепної травми зі забоєм головного мозку, отриманої в якості пішохода травмованого при зіткненні з легковим автомобілем. Датою травми вказано 24.09.2021, а місцем та обставинами - пішохід травмований легковим автомобілем на пішохідному переході.

Відповідно до копії витягу Централізованої бази даних МТСБУ про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування, експлуатація забезпеченого транспортного засобу марки «DACIA LOGAN», д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 203391230. Вказано також, що страховик припинив членство в МТСБУ, та позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 23.01.2024.

23.02.2022 представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування. Просив виплатити 216 000 грн в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника належної синові та дочці потерпілого, та 36 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди належної синові та дочці потерпілого.

Листом ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 05.09.2022 повідомлено представника позивача про те, що 23.06.2022 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було отримано документи по випадку, який має ознаки страхового, та який стався 24.09.2021 за участю т/з Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 та пішоходом ОСОБА_5 , в результаті якої пішохід загинув внаслідок віддалених наслідків внутрішньочерепної травми з забоєм головного мозку. Вказав, що транспортний засіб Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахований у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» згідно з Договором страхування № EP-203391230 від 31.03.2021. Для належного опрацювання справи просив надати наступні документи: 1) документи, що підтверджують те, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; 2) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; 3) рішення суду, що набрало законної сили по даній справі.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.08.2024 у справі № 390/1098/24, встановлено факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано внести зміни до актових записів про народження дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складених Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області, вказавши батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон№ 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У статті 3 Закону № 1961-IV визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 ЗУ № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 ЗУ № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 ЗУ № 1961-IV визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 ЗУ № 1961-IV передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 ЗУ № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 ЗУ № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Зазначена норма містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

За змістом п. 2 ч. 2 статті 1200 ЦК України шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральну шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням і зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18 (провадження № 61-8734св19), від 05 серпня 2020 року у справі № 439/1218/18 (провадження № 61-11853св18).

Крім того, за змістом п. ЗУ № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 6 000 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою слідчого СВ Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 17 травня 2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000315 від 24.09.2021, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 , водія автомобіля марки «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 27-30).

Описова частина постанови свідчить, що 24.09.2021 біля 21 години 30 хвилин в м. Гайсині по вул. 1 Травня, водій ОСОБА_4 , керуючи власним технічно справним автомобілем «DACIA LOGAN», д.н.з НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку від в`їзду з боку м. Умань до центру м. Гайсин, проїжджаючи біля в`їзду на територію автобусної станції, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який йдучи з території автобусної станції, вийшов поза межами пішохідного переходу на проїжджу частину вулиці 1-го Травня, яку почав переходити з ліва на право, поперед руху автомобіля DACIA LOGAN. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 був госпіталізований до Гайсинської ЦРЛ із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом лівого стегна.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Богданівка Кропивницького району Кіровоградської області (а. с. 31).

Згідно з відомостями копії лікарського свідоцтва про смерть № 2803/3, виданого Знам`янським відділенням СМЕ Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від набряку головного мозку, віддалених наслідків внутрішньочерепної травми зі забоєм головного мозку, отриманої в якості пішохода травмованого при зіткненні з легковим автомобілем. Датою травми вказано 24.09.2021, а місцем та обставинами - пішохід травмований легковим автомобілем на пішохідному переході (а. с. 32-33).

Відповідно до копії витягу Централізованої бази даних МТСБУ про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування, експлуатація забезпеченого транспортного засобу марки «DACIA LOGAN», д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № 203391230 (а. с. 59).

Копією полісу ЕР-203391230 підтверджується, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн (а с. 219).

23.02.2022 представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування, просив виплатити 216 000 грн в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника належної синові та дочці потерпілого, та 36 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди належної синові та дочці потерпілого (а. с. 60-62).

Листом ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 05.09.2022 повідомлено представника позивача про те, що 23.06.2022 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було отримано документи по випадку, який має ознаки страхового, та який стався 24.09.2021 за участю т/з Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 та пішоходом ОСОБА_5 , в результаті якої пішохід загинув внаслідок віддалених наслідків внутрішньочерепної травми з забоєм головного мозку. Вказав, що транспортний засіб Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахований у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» згідно з Договором страхування №EP-203391230 від 31.03.2021. Для належного опрацювання справи просив надати наступні документи: 1) документи, що підтверджують те, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; 2) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; 3) рішення суду, що набрало законної сили по даній справі (а. с. 63).

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.08.2024 у справі №390/1098/24, встановлено факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано внести зміни до актових записів про народження дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складених Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 44-47, 97-100).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що потерпілий ОСОБА_5 загинув внаслідок ДТП, яка сталася 24.09.2021, а тому, має місце страховий випадок і незалежно від вини особи, яка завдала шкоди, - шкода неповнолітньому ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 , завдана смертю фізичної особи (їх батька) внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, повинна бути відшкодована страховою компанією в межах ліміту відповідальності, оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за полісом, який діяв на момент настання ДТП.

Враховуючи, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.08.2024 у справі №390/1098/24, встановлено факт батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу, яку діє в інтересах дітей, шкоди, пов`язаної із втратою годувальника по 94 000 грн, на користь кожного.

Крім того, враховуючи, що діти потерпілого позбавлені можливості отримувати піклування та допомогу від батька, що тягне за собою порушення їх нормальних життєвих зв`язків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд також приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дітей, моральної шкоди в розмірі 36 000 грн, на користь кожного.

При цьому, суд зазначає, що визначений розмір шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, обрахований у відповідності до положень Закону № 1961-IV та в межах ліміту, передбаченого відповідним страховим полісом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування, проте, доказів перебування дітей на утриманні померлого до встановлення його батьківства, тобто на час його смерті, позивачем не надано.

Проте, суд вважає такі висновки помилковими, оскільки аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини свідчить про те, що малолітні чи неповнолітні діти потерпілої особи мають право на відшкодування шкоди, пов`язаної зі втратою годувальника, та моральної шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, незалежно від того, чи перебувають вони на фактичному утриманні померлих батьків.

Враховуючи, що діти ОСОБА_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неповнолітніми, в розумінні ст. 1200 ЦК України вони вважаються такими, що мають право на отримання страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, в силу свого неповнолітнього віку.

Крім того, суд першої інстанції помилково мотивував оскаржуване рішення тим, що позивачеві не відмолено у виплаті страхового відшкодування, запропоновано надати документи, передбачені законодавством, які остання не надала, як наслідок, між сторонами відсутній спір.

Зокрема, звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 Закону № 1961-IV, чи звернутися безпосередньо до суду. Законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості за відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Така позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.02.2020 у справі № 748/1893/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, внаслідок неправильно наданої оцінки наявним в матеріалах справи доказам та неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвокатаЛабика Р. Р., який представляє інтереси ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року скасуванню та ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на в дохід держави за подання позивачем позову та апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 200 (2 080+3 120) грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30).

В апеляційній скарзі позивач просила стягнути на свою користь в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 39 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також на свою користь в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 39 000 грн на витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

На підтвердження розміру витрат стороною позивача було надано: копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги (а. с. 150); копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж «737/4137670 від 02.02.2021 (а. с. 151-153).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання позивача про стягнення на користь останньої витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, складність спору, предмет та підстави позову, що є однаковими як для вимог в інтересах ОСОБА_10 так і в інтересах ОСОБА_3 , обсяг наданих заявнику послуг, враховуючи заперечення відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру витрат, що підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь позивача.

З урахуванням принципу пропорційності суд дійшов висновку, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу, понесені в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 39 000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності та необхідності процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Лабика Руслана Романовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), 36 000 (тридцять шість тисяч) грн моральної шкоди, 94 000 (дев`яносто чотири тисячі) грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), 36 000 (тридцять шість тисяч) грн моральної шкоди, 94 000 (дев`яносто чотири тисячі) грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» () в дохід держави 5 200 (п`ять тисяч двісті) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31.12.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко