Справа № 358/1744/25 Провадження № 2/358/933/25
09 грудня 2025 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Укрхудожпром» про визнання права власності за набувальною давністю, -
16.09.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує наступним.
З липня 1985 позивач ОСОБА_1 працювала на Богуславській фабриці «Перемога», яка в подальшому була реорганізована на Богуславську фабрику «Богуславка» у складі концерну «Укрхудожпром». 07.02.1997 вона (позивач ОСОБА_2 ) отримала дозвіл на проживання, зареєструвалася та вселилася в квартиру АДРЕСА_1 . З цього часу вона відкрито та безперешкодно користується вказаною квартирою, проводить в ній капітальні та поточні ремонти за власний кошт, доглядає прибудинкову територію, провела газ до квартири. З 2006 року вона неодноразово зверталася до відповідача та органів місцевого самоврядування з метою приватизації вказаного житла, однак її звернення виявилися безрезультатними. На теперішній час вона продовжує володіти житловим приміщенням кв. АДРЕСА_1 , відкрито й безперешкодно користується квартирою та є єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житла, регулярно сплачує всі комунальні послуги. Однак, до теперішнього часу не має правовстановлюючого документу на квартиру. З цих підстав просить позов задовольнити та визнати за нею право власності за набувальною давністю на кв. АДРЕСА_1 , оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
13.10.2025 ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 31.10.2025.
31.10.2025 ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять позов задовольнити.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на поштову адресу ПрАТ «Укрхудожпром», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відзив на позов до суду не надав.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
З урахуванням зазначеного та положень ст.223 ЦПК України, судом ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою та, з урахуванням положень ст.280-281 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідив матеріали справи, оцінив зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі наказу № 42к від 19.07.1985 прийнята на роботу до Фабрики художніх виробів «Победа» та звільнена з посади на підставі наказу від 27.04.1998. а.с. 12-13.
Згідно рішення Богуславської міської ради від 19.01.2000 №10, фабриці «Богуславка» наданий дозвіл на будівництво двох веранд біля гуртожитку по АДРЕСА_2 . а.с.15.
З копії поквартирної карточки вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_4 постійно з 07.02.1997. Вказана обставина вбачається, також, з копії паспорта позивача. а.с.7-8, 17-18.
Робочим проектом газопостачання житлового будинку АДРЕСА_2 та актом № 199 за березень 2001 підтверджуються доводи позивача щодо проведення нею газу до будинку. а.с.19.
Згідно Акту про встановлення факту проживання фізичної особи від 05.10.2015, ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає в квартирі АДРЕСА_1 та обробляє земельну ділянку, яка прилягає до вказаної квартири, що підтвердили своїми підписами сусіди: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 а.с.24.
Абонентською книжкою розрахунків за електроенергію, та копіями квитанцій за період 2000-2006 підтверджуються доводи позивача щодо оплати нею послуг з комунального обслуговування кв. АДРЕСА_1 . а.с.25-33.
Згідно технічного звіту щодо відповідності технічного стану квартири у житловому будинку квартирного типу № 244/19.09.15, в результаті технічного обстеження встановлено, що квартира житлового будинку, розташована за адресою: кв. АДРЕСА_1 , відповідає санітарним і технічним вимогам, стан зазначеної квартири житлового будинку на даний час дозволяє безпечно її експлуатувати. а.с.48-49.
Згідно інформації Виконавчого комітету Богуславської міської ради від 18.11.2025 №03-05/4352/2025, міською радою не приймалося рішення про прийняття до комунальної власності територіальної громади м.Богуслав об`єкту нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_2 .
29.08.2025 року ТОВ «Проект-монтаж-буд» на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт, якого вбачається, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 27,40 кв.м, з яких: 18,60 кв.м. житлова площа; 8,80 кв.м. допоміжна площа. а.с.34-35.
Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.
Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).
З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.
Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.
Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
Аналогічні правові позиції Верховний Суд висловив і в ряді інших своїх судових рішень, а в постанові від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18 вказав також на те, що: за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).
Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).
Враховуючи, що позивач відкрито, безперервно володіє спірною квартирою більше десяти років, добросовісно нею заволоділа, власник майна відсутній та позивач продовжує відкрито та безперервно ним володіти, наявні правові підстави для визнання за нею в судовому порядку права власності на квартиру за набувальною давністю.
Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 141, 263-265, 280 - 289, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 27,40 кв.м, житловою площею 18,60 кв.м., допоміжною площею 8,80 кв.м.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Богуславського районного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий: суддя Г. С. Лебединець