Справа № 517/1167/25
Провадження № 2/517/459/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

секретаря судового засідання Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат Овсяницька С.М. звернулася до суду з позовом до Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, в якому просить визнати за позивачем ОСОБА_1 право на спадщину її матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 1/2 частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Затишанської (колишньої Перехрестівської сільської) селищної ради Роздільнянського (колишнього Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області, розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0200739 за №351 від 19.06.1997 року, виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №238/97 від 19.06.1997 року;

Визнати за позивачем ОСОБА_2 право на спадщину його матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 1/2 частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Затишанської (колишньої Перехрестівської сільської) селищної ради Роздільнянського (колишнього Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області, розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0200739 за №351 від 19.06.1997 року, виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №238/97 від 19.06.1997 року;

Вимоги свого позову обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Затишанської (колишньої Перехрестівської сільської) селищної ради Роздільнянського (колишнього Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області, розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0200739 за №351 від 19.06.1997 року, виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №238/97 від 19.06.1997 року.

На день смерті ОСОБА_3 , позивачі постійно проживали та були зареєстровані разом з своєю матір`ю за однією адресою та фактично прийняти спадщину після її смерті, як спадкоємці першої черги за законом. Інших спадкоємців після смерті їх матері не має.

Однак, протягом встановленого шестимісячного строку, ніхто із позивачів із заявою про прийняття спадщини після смерті їх матері до нотаріуса не звертався та своїх спадкових прав на її спадкове майно не оформлював.

Позивачі бажаючи оформити право власності на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 09.11.2022 року звернулась до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, однак державний нотаріус Романова І.С. постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.11.2025 року № 629/02-31, № 630/02-31 відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на зазначене спадкове майно - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 020073 9 за № 3 51 від 19.06.1997 року був втрачений й надати його державному нотаріусу у позивачів не було можливості.

За таких обставин, позивачі позбавлені можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку та вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 17.11.2025 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено до підготовчого судового засідання та витребувано докази від нотаріальної контори (а.с. 49).

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат Овсяницька С.М. у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю (а.с. 104, 106).

Представник Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій справу просить розглянути за його відсутності (а.с. 97).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За результатами розгляду наданих позивачами та витребуваних за клопотанням їх представника доказів судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області складено відповідний актовий запис № 13 від 23 липня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Затишанської (колишньої Перехрестівської сільської) селищної ради Роздільнянського (колишнього Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області, розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0200739 за №351 від 19.06.1997 року, виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №238/97 від 19.06.1997 року, що підтверджується листом відділу № 7 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.03.2023 № 595/340-23 та листом Роздільнянської районної військової адміністрації Одеської області № 20/3/12/01-37 від 09.03.2023 (а.с. 18, 19).

Згідно наявних у відділі № 7 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів, договір оренди земельної ділянки станом на 31.12.2012 року відсутня інформація щодо реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 18).

ОСОБА_3 за життя заповіт не залишала.

Спадкоємцями за законом першої черги є лише її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Родині відносини позивачів зі спадкодавцем підтверджуються копіями свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , згідно яких ОСОБА_3 записана матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 15, 82).

Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка.

Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Захарівської селищної територіальної громади, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район.

Згідно довідки Перехрестівського старостинського округу Роздільнянського району Одеської області № 614 від 07.09.2022 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її дітьми: ОСОБА_1 , 1979 року народження та ОСОБА_2 , 1980 року народження. Інших осіб зареєстрованих або фактично проживаючих за цією адресою на момент смерті матері не було (а.с. 27).

Батько позивачів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Перехрестове Фрунзівського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 17).

Позивачі бажаючи оформити право власності на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 09.11.2022 року звернулась до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, однак державний нотаріус Романова І.С. постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.11.2025 року № 629/02-31, № 630/02-31 відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що серед поданих документів відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 020073 9 за № 351 від 19.06.1997 року на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 32, 33).

Про втрату оригіналу сертифіката виданого на ім`я ОСОБА_3 , позивачами було подано оголошення до газети м. Подільськ Одеської області «Подільська реклама» від 29 березня 2023 року (а.с. 23-26).

З витребуваної судом копії спадкової справи № 163/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що позивачі по справі звертались 09.11.2022 року до нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину, однак державний нотаріус Романова І.С. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що серед поданих документів відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Інші спадкоємці відсутні (а.с. 52-96).

Отже, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ОД № 0200739 виданого 19.06.1997 року ОСОБА_3 був втрачений.

Чинним законодавством України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката

Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між учасниками справи, суд виходить з наступних положень законодавства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Цивільним кодексом України, чинним на час відкриття спадщини матері позивачів, було передбачено наступне:

право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1 і 2 ст. 1223);

у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261).

спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.ч. 3, 5 ст. 1268).

За результатами дослідження описаних у цьому рішенні доказів та виходячи з наведених вище положень законодавства, що були чинними на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку про встановлення наступних фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 заповіт щодо свого майна, а саме права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах не залишала, дане право на земельну ділянку успадкували діти померлої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та прийняли за фактом постійного проживання з нею на час відкриття спадщини.

Нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через відсутність оригіналу сертифікату на ім`я спадкодавця.

Положеннями пунктів 4.12. і 4.14. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Статтею 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката.

Частина 1 статті 392 ЦК передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи з наведених вище положень законодавства, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачами у судовому порядку права на спадкове майно, яке є предметом позову, оскільки у нотаріуса відсутня можливість видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) через відсутність оригіналу відповідного сертифікату, що належав померлій ОСОБА_3 .

Відповідно до наведених вище результатів дослідження описаних у цьому рішенні доказів та визначення згідно закону правовідносин сторін, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та наявність законних та обгрунтованих підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 95, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1223, 1261-1265, 1270, 1277 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право на 1/2 земельної частки (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Затишанської (колишньої Перехрестівської сільської) селищної ради Роздільнянського (колишнього Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області, розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0200739 за № 351 від 19.06.1997 року, виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №238/97 від 19.06.1997 року.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право на 1/2 земельної частки (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Затишанської (колишньої Перехрестівської сільської) селищної ради Роздільнянського (колишнього Захарівського, Фрунзівського) району Одеської області, розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0200739 за № 351 від 19.06.1997 року, виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №238/97 від 19.06.1997 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Захарівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: