Справа № 761/9135/20
Провадження № 2/761/139/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Київ цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Українська страхова група» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 07.10.2018 на а/д Київ-Одеса 159+800м, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «AUDI Q7» д.н.з НОМЕР_2 , чим завдав майнової шкоди ОСОБА_2 , який є власником автомобіля «AUDI Q7» д.н.з НОМЕР_2 . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2018 у справі №756/13578/18, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на користь держави в розмірі 340,00 грн. На момент ДТП транспортний засіб «AUDI Q7» д.н.з НОМЕР_2 був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування майна №28-0199-18-00182 від 11.04.2018. 08.10.2018 власник транспортного засобу «AUDI Q7» д.н.з НОМЕР_2 звернувся з заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська страхова група». На виконання умов Договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 222 460, 06 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AK/6921581 АТ «СГ «ТАС», що підтверджується Відомості з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України. Представником позивача зазначено, що в АТ «СГ «ТАС» виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду завдану в результаті ДТП на підставі та умовах, що передбачені полісом страхування (ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), але не більше 100 000,00 грн. Представником також зазначено, що ??у відповідача виник обов`язок відшкодувати шкоду завдану в результаті ДТП, що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (ст.1194 ЦК України. Розмір позовних вимог до відповідача, з урахуванням вимог ст.1194 ЦК України, ст.9 3У «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК

України становить 222 460,06 грн. - 100 000,00 грн. = 122 460,06 грн., що слугувало підставою звернення представника позивача з позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська страхова група» грошові кошти в розмірі 122 460,06 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

Провадження в справі відкрито 28.04.2020, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, в адресу суду заяв та клопотань від відповідача не надходило, відзив на позов подано не було.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 07 жовтня 2018 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ГАЗ 31105» д.н.з. НОМЕР_3 на а/д Київ - Одеса 159+800 м, виїжджаючи з другорядної дороги на головну не переконався, що це буде безпечно та створив аварійну ситуацію, в результаті чого автомобіль «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_4 вимушений змінити напрямок руху в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в лівій полосі в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.2 ПДР.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2018 по справі №756/13578/18 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч.6. ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В результаті зазначеного ДТП власнику автомобіля «AUDI Q7» д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків.

На момент ДТП транспортний засіб «AUDI Q7» д.н.з НОМЕР_2 був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування майна №28-0199-18-00182 від 11.04.2018.

08 жовтня 2018 року власник транспортного засобу «AUDI Q7» д.н.з НОМЕР_2 звернувся з заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська страхова група».

На виконання умов Договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 222 460, 06 грн., на підставі Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 08.10.2018, страхового акту №ПСКА-8754 від 22.10.2018, рахунку суми страхового відшкодування від 22.10.2018, платіжного доручення №22305 від 23.10.2018 (копії документів наявні в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи, на момент ДТП цивільна правова відповідальність відповідача, була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом №AK/6921581 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000, 00 грн.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

При цьому за положеннями страховий випадок відповідно ст. 8 Закону України «Про страхування» - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. (справа №755/18006/15-ц) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (постанова від 27.03.2019 р. у справі № 752/16797/14-ц).

Також судом враховані висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц, у постанові Черкаського апеляційного суду від 18.07.2023 у справі №712/9328/21, за якими, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.

Позивач за позовною заявою просить стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди (різниця у вартості ремонту транспортного засобу) та страховим відшкодуванням.

При цьому, заявлені позовні вимоги обґрунтовує на підставі рахунку МКЦ «Страховой случай» 924 Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗС «Групп» №СК30000205/СКС00000188 від 09.10.2018 СТО «Автокомп Сервіс», згідно якого, начебто, ремонт складає 298 540 грн. 75 коп. з ПДВ.

Як зазначено представником позивача, цивільна правова відповідальність відповідача, була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом №AK/6921581 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000, 00 грн.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортного засобу, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, про що вказує Верховний Суд у постанові від 21.12.2020 у справі № 911/286/20.

У постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц, зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду в справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018, покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхової платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності»).

При цьому, судом враховані висновки, які викладені в постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17, де зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Крім того, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Проте, враховуючи зміст п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону, страховик зменшує розмір страхової виплати на розмір ПДВ, в разі, якщо кошти сплачуються на карту потерпілого, проте останній вправі повернути утриманий розмір ПДВ тільки після надання страховику підтверджуючих документів проведеного ремонту.

Слід зазначити, що позивачем не ставилося питання про проведення в справі експертного дослідження для встановлення вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ.

Вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі з винуватця ДТП, який є застрахованою особою, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні позивача, не можна визнати обґрунтованим.

Крім того, розмір ПДВ не може бути покладено до виплати на винуватця ДТП, оскільки він лежить в межах відповідальності страховика, та він вправі його повернути після проведення ремонту, на що звертає увагу ВС у постанові по справі №757/37909/17 від 21.04.2021.

Так, рахунок МКЦ «Страховой случай» 924 Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗС «Групп» №СК30000205/СКС00000188 від 09.10.2018 СТО «Автокомп Сервіс» не є належним, достовірним та достатнім доказом у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України; наявна у ньому інформація не доводить, що вона має відношення до пошкодженого внаслідок ДТП 07.10.2018 автомобіля, з нього не можливо встановити межі відповідальності страховика та винної особи.

Крім того, розмір збитків має бути підтверджений або висновком експерта, або ж актом виконаних робіт, що підтверджує факт вже проведеного ремонту, тобто реальні збитки, а докази на підтвердження розміру матеріальної шкоди відсутні, враховуючи вище викладене.

Також не було залучено до участі в розгляді справи АТ «СГ «ТАС», оскільки за наявними по справі доказами, які досліджені судом, не можливо встановити вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ за для визначення меж (розміру) відповідальності страховика та винної в ДТП особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що заявлені позивачем вимоги слід відмовити.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 259, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: