У Х В А Л А

26 грудня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", Березівського багатофункціонального комунального підприємства "Каскад" про відновлення газопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 41). Одночасно, учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження (а.с. 42).

18.11.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволені позовних вимог (а.с. 53-84).

25.11.2025 позивачка подала заяву, у якій просить здійснити перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с. 86).

У подальшому, 08.12.2025 позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, а саме: просила зобов`язати відповідачів укласти договори на технічне обслуговування системи газопостачання та технічне обслуговування (перевірку та прочищення) димових і вентиляційних каналів будинку 261, зокрема кв. 1 (а.с. 111-112).

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 87-96).

Дослідивши матеріали цивільної справи та зазначені клопотання суд дійшов наступних висновків.

Щодо переходу від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Водночас відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.

Водночас, положеннями частини 1 статті 274 ЦПК України визначено категорії справ, що підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, серед яких і малозначні справи.

Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги непов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (ч. 6 ст. 279 ЦПК України).

Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом даного позову є зобов`язання відновити газопостачання та укласти договір на технічне обслуговування. При цьому, враховуючи, що справа не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, тому дана справа відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки є малозначною.

Водночас, позивач, обґрунтовуючи необхідність розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, не навела достатніх та переконливих аргументів для необхідності розгляду справи в загальному позовному провадженні.

Поряд з цим, суд зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не обмежує учасників справи у здійсненні ними усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

З урахуванням вищевикладеного, взявши до уваги категорію та складність спору, обсяг та характер поданих доказів у справі, зокрема предмет та підстави позову, врахувавши положення ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Необґрунтовані належним чином заперечення позивача не можуть слугувати підставою для переходу розгляду справи у спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Разом з тим, суд звертає увагу, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, позивач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користуватися правами, передбаченими ЦПК України.

Таким чином, враховуючи викладені норми чинного процесуального законодавства, відсутність у клопотанні позивача обґрунтованих підстав для переходу до розгляду справи до порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з тим, суд звертає увагу сторони позивача на те, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 3 ст. 83 ЦПК України). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У пунктах 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 279 ЦПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Щодо збільшення позовних вимог позивачкою

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У пунктах 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У пунктах 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 279 ЦПК України Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Будь-яких клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку до заяви про збільшення позовних вимог не долучено.

За таких обставин, враховуючи, що заяву про збільшення позовних вимог подано з порушенням вимог чинного законодавства, суд вважає що таку заяву слід повернути позивачу.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Подібні за змістом висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, в постанові Верховного Суду від 24.02.2021 року в справі 345/1520/17, від 09.07.2020 року в справі № 922/404/19.

Дослідивши зміст поданої позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позивач заявив нову вимогу немайнового характеру, тобто доповнив предмет позову абсолютно іншими вимогами, при цьому обгрунтував заявлені вимоги іншими фактичними обставинами, тобто доповнив новими підставами позову.

У поданій заяві повністю відсутнє будь-яке збільшення кількісних показників заявлених вимог майнового характеру.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що позивач подав новий позов, заявивши нові вимоги, які обгрунтовуються іншими фактичними обставинами, що за своїм змістом не може вважатись збільшенням позовних вимог, а тому суд відмовляє в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, яка була подана позивачем 08.12.2025, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України та подана з порушенням вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 19, 274, 275, 277, 279, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у цивільній справі відмовити.

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Дубовік