ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

24 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

заслухавши доповідь судді-доповідача Зубакової В.П. про надходження апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Вязанкіної Наталії Петрівни на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 року у цивільній справі у цивільній справі №214/9464/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 рокуу відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі №214/9464/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вязанкіна Наталія Петрівна зверулися до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 року.

Ознайомившись з апеляційною скаргою, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, а тому підлягає поверненню, у зв`язку з наступним.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Відповідно п. 8 ч. 3 ст. 2 ЦПК України серед основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено, зокрема принцип забезпечення права на апеляційний перегляд справи (п. 8 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, у рішенні від 06 грудня 2007 року по справі «Воловік проти України» (VOLOVIK v. UKRAINE, Заява № 15123/03, ЄСПЛ, § 55) Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 2 ст. 352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Слід зазначити, що відповідно до роз`яснень, що містяться в абз. 5 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції відповідно до буквального змісту кожного з пунктів.

Положення частини 1 статті 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Разом з тим, ухвала суду про відмову в зупиненні провадження до зазначеного переліку ухвал не входить.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, відповідачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом Вязанкіною Н.П. оскаржується ухвала суду про відмову в зупиненні провадження у справі.

Разом з тим, перелік, зазначений у частині першій статті 353 ЦПК України, не містить ухвали про відмову в зупиненні провадження у справі.

Так, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Відповіднодо ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до практики Верховного Суду в ухвалі від 06 грудня 2023 року у справі № 753/1798/22 зазначено, що оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі не належить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, тому суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. "Право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою.

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 753/1798/22.

Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства та з огляду на судову практику, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, ухваленого по суті спору. Тобто, оскарження такої ухвали (надання на неї заперечення) в апеляційному порядку можливе лише разом з рішенням суду, яким спір вирішений по суті, у порядку ч. 2 ст. 353 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Слід зазначити, що в даному випадку повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції жодним чином не порушує право скаржника на апеляційне оскарження судового рішення у справі, оскільки таке право лише відтерміновується до прийняття остаточного рішення у справі.

З огляду на зазначене, враховуючи положення п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Вязанкіної Наталії Петрівни на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 року про відмову у зупиненні провадження не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції та підлягає поверненню.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд, -

У X В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Вязанкіної Наталії Петрівни на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 року у цивільній справі у цивільній справі №214/9464/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному поряду, безпосередньо до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: