Справа № 737/848/25
Провадження № 2/737/381/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року с-ще Куликівка

К у л и к і в с ь к и й р а й о н н и й с у д Ч е р н і г і в с ь к о ї о б л а с т і

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняСкляр А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 737/848/25
за позовомТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС»
доОСОБА_1
простягнення заборгованості за кредитним договором
учасники справи та представники:
представник позивача не з`явився
відповідачка представник відповідача (в режимі відеконоференції) не з`явилась Зотіков С. Є.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.09.2024 року №1749736 у розмірі 28822 грн 20 коп та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №1749736 від 06.09.2024, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 6600 грн шляхом перерахування на банківську картку коштів, який зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення прострочення заборгованості. 24.02.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 01.02-04/25, за умовами якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами до боржників визначених у Реєстрі Боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1749736 від 06.09.2024. Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову складає 28822,20 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту 6600 грн; заборгованість за відсотками 11286 грн; пеня 10936,20 грн.

Позовна заява надійшла до суду 02.10.2025. Ухвалою головуючого судді від 03.10.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

20.11.2025 з використанням підсистеми «Електронний суд» представник відповідача звернувся до суду з відзивом, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає що є підстави вважати, що набуття позивачем права вимоги не підтверджено належними доказами, відповідачка визнає факт отримання на свою картку 06.09.2024 коштів в сумі 6600 гривень, однак вважає, що зазначений договір не був укладений в письмовій формі. Також, не погоджується з розміром заборгованості, яка в декілька разів більша, ніж сума позики, не погоджується з нарахуванням відсотків та пені. Також просив залишити справу без руху, посилаючись на формування позовної заяви у спосіб, не передбачений процесуальним законом, яка не була сформована позивачем в підсистемі «Електронний суд» та підписана кваліфікованим електронним підписом (а.с.82-87).

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху то суд, ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, вислухавши доводи представника відповідача усно відмовив в задоволенні клопотання, встановивши, що, дійсно, представником позивача через систему «Електронний суд» було сформовано супровідний лист щодо прийняття судом позову, цивільний позов, доданий до супровідного листа.

При цьому, суд зазначає, що відповідно ч.2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Ч.1 та 5 ст 14 ЦПК України передбачено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Відповідно до пункту 8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення),підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9Положення про ЄСІТС).

У пункті 13 Порядку зазначено, що для автентифікації в Електронному кабінеті користувач використовує чинний сертифікат відкритого ключа та особистий ключ кваліфікованого електронного підпису, що зберігається на захищеному носії особистих ключів або на звичайному носії інформації, або інтегровану систему електронної ідентифікації (id.gov.ua).

Процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС (пункт 16 Порядку).

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються. Із наведеного слідує, що всі файли (додатки), які додаються до сформованого в підсистемі «Електронний суд» документа (який в даному випадку має назву «позовна заява про стягнення кредитної заборгованості») підписуються кваліфікованим електронним підписом користувача разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Відтак, суд не приходить до висновку про відсутність електронного підпису на позовній заяві (а.с. 63а) та відповідно не вбачає підстав для залишення справи без руху та послідуючого повернення позовної заяви, саме на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, відповідно до якої заява повертається у випадку, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, вислухавши доводи представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні (в режимі відеконоференції) позовні вимоги не визнав та просив відмовити в його задоволені на підставах зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 29.12.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 30.12.2025 о 12:00.

Так, судом встановлено, що 06.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1749736 (а.с. 6-10). зі змісту договору вбачається, що перед його укладенням ОСОБА_1 здійснила реєстрацію особистого кабінету в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, пройшла ідентифікацію та верифікацію її особи, після чого отримала і ознайомилася з усіма документами, що стосуються отримання кредитних послуг, отримала одноразовий ідентифікатор електронного підпису А487, який ОСОБА_1 ввела 06.09.2024 при підписанні вказаного кредитного договору. У цей же день, 06.09.2024, ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису також підписала інформаційне повідомлення від споживача (додаток 2) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 11-13), які містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 , зокрема, інформацію надання якої передбачено вимогами ЗУ «Про споживче кредитування».

Відповідно до положень кредитного договору № 1749736 від 06.09.2024 (а.с. 6-10) ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит, а ОСОБА_1 зобов`язалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування 06.09.2024 18:10:13 від 2024-04-01 на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальниця вказала при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України (а.с.27).

Щодо відступлення права вимоги, то 24.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-04/25. Відповідно до умов Договору факторингу ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги, що належали ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в тому числі і за Кредитним договором №1749736 від 06.09.2024.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору, клієнт відступає (передає) Фактору право вимоги, а Фактор набуває права вимоги до Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами цього договору, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників та оплати фактором сум фінансування (п. 3.1.3 договору факторингу).

На підтвердження виконання договору факторингу надано платіжну інструкцію № 9947 від 25.02.2025, відповідно до якої здійснено оплату фінансування згідно Договору факторингу№ 01.02-04/25від 24.02.2025 без ПДВ на суму 1508076,83грн.(а.с.39).

З витягу з реєстру боржників, до договору факторингу від 24.02.2025 № 01.02-04/25 (додаток 1 до реєстру боржників факторингу) (а.с. 41) судом встановлено, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору №1749736 від 06.09.2024 та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 28822,20 грн, яка складається: основний борг 6600 грн; заборгованість нарахованими за відсотками 11286 грн та пеня 10936,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У Постанові КЦС ВС від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Таким чином, судом встановлено факт отримання ТОВ «СВЕА ФІНАНС» від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до відповідачки, що виникло на підставі кредитного договору №1749736 від 06.09.2024. З позовної заяви вбачається, що після отримання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1749736 від 06.09.2024 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не здійснювало донарахування сум передбачених графіком платежів до кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на дату складання позовної заяви заборгованість становить 28822,20 грн., яка складається з : заборгованість по тілу 6600 грн., заборгованість по відсотках - 11286 грн., пеня 10936,2 грн.

За результатами дослідження розрахунку заборгованості за кредитним договором судом встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів своєчасно та в повному обсязі не виконала, допустивши прострочення грошового зобов`язання. При цьому, суд погоджується із розрахунком заборгованості за тілом кредиту та процентами, який долучено представником позивача до позову (а.с.24-26), оскільки відповідні нарахування здійснено згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у повному обсязі у строки, визначені умовами кредитного договору (договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort») № 17497736 від 06.09.2024, представником відповідача суду не надано та матеріали справи не містять.

Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача пені в розмірі 10936,2 грн., то суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки, відповідачка уклала кредитний договір № 1749736 з ТОВ ««СЕЛФІ КРЕДИТ» 06.09.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України пеня в розмірі 10936,2 грн. не підлягає стягненню з відповідачки і в цій частині вимог необхідно відмовити.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, і з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 17497736 від 06.09.2024 у розмірі 17886 гривень (6600+11286).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Так, відповідно до платіжної інструкції № 295 від 22.09.2025 (а.с.1) при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, однак враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, то витрати позивача зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕАФІНАНС» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1 503,25 грн (17886 х2422,40/28822,2).

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280-289, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: 04070 м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 17497736 від 06.09.2024 у розмірі 17886 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: 04070 м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 1 503,25 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошений 30.12.2025.

Суддя А.С. Лібстер