У Х В А Л А

24 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривий Ріг Чайкін І.Б., ознайомившись із заявою адвоката Дербіна Дмитра Олександровича, який діє в інтересах заявників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про звільнення від обов`язків опікуна та призначення нового опікуна над дієздатною особою,

в с т а н о в и в:

В провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла згадана позовна заява в якій адвокат Дербін Д.О. просить суд: (а) звільнити ОСОБА_1 від обов`язків опікуна над сином ОСОБА_3 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 та був визнаний недієздатним на підставі рішення Красноармійського міського суду Донецької області від 02.08.2001 року у справі № 2-1652/2001; (б) призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддя дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху,оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

За правилами ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із п.5 ч.3 ст.175 ЦПК позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Змістом ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

У ч.1 ст.60 ЦК України зазначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За приписами ч.2 ст.300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке має відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України.

Всупереч зазначеному, заявником до подання про призначення опікуна не додано засвідчені належним чином докази, а саме продовження дії рішення суду про визнання ОСОБА_3 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, також не надано доказів, що ОСОБА_1 була визнана опікуном над сином ОСОБА_3 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 9 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Ст. 10 Конституції України проголошено:державною мовою в Україні є українська мова, яка згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» є єдиною державною (офіційною) мовою в Україні.

За змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою відповідно до статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 910/19964/23 колегія суддів погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанції про неприйняття до уваги доданих до позовної заяви документів, складених іноземною (російською) мовою за відсутності їх перекладу на українську. Вказувала на те, що згідно зі статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат» не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Такої ж думки дотримується Верховий Суд у постанові від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.

Пунктом 3.1.Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, визначено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування

органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

Опікуни та піклувальники на їх прохання можуть бути звільнені від виконання своїх обов`язків, якщо орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного визнає, що дане прохання викликане поважною причиною (п. 5.1 Правил опіки та піклування).

До подання не додано рішення про звільнення попереднього опікуна від виконання своїх обов`язків.

Приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до приписів чинного законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК України передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 ЦПК Українивстановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Адвокат Дербін Дмитро Олександрович просить призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не подав доказів судового контролю за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Цього ж дня у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким зокрема зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення громадян, які призиваються на військову службу.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

На виконання вказаних вище норм, вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 921 від 07.12.2016 (до 05.01.2023), та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022, Положення про ТЦК та СП, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спільно із представниками Національної поліції здійснюють заходи щодо призову військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації.

Перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, визначенийст.23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані - опікун особи, визнаної судом недієздатною (п.10 ч.1ст.23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку»).

Виходячи з віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовідносини у цій справі можуть бути пов`язані з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому матеріали справи не містять інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовому обліку, і якщо так, то чи не призивався він на військову службу. Наявність у матеріалах мобілізаційного розпорядження без дати та зазначення результатів його виконання суд не може визначитись з суб`єктним складом.

У зв`язку з чим, пропонується заявника визначитись із колом заінтересованих осіб у справі, а саме залучення у справі заінтересованої особи за місцем реєстрації останнього: ІНФОРМАЦІЯ_3 та/або відповідну військову частину, оскільки майбутнє судове рішення може вплинути на права або обов`язки вказаної особи.

До того ж, всупереч вимогам закону заявником не залучено до участі у справі ОСОБА_3 , який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його процесуальний статус, як учасника справи.

Відповідно дост.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного, заяву слід залишити без руху та надати час на усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання цієї ухвали.

Керуючись статтями 185,260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву адвоката Дербіна Дмитра Олександровича, який діє в інтересах заявників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про звільнення від обов`язків опікуна та призначення нового опікуна над дієздатною особою - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 24.12.2025 року.

Суддя І. Б. Чайкін