АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 грудня 2025 року

м. Чернівці

справа № 727/10599/23

провадження № 22-ц/822/1071/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Одинака О. О., Кулянди М. І., Височанської Н. К.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 13 грудня 2023 року у вказаній справі залишено без розгляду.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 07 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку направила апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить поновити пропущений процесуальний строк на подачу апеляційної скарги посилаючись на те, що про прийняте рішення, йому стало відомо лише у жовтні 2025 року з інформації розміщеної на офіційному сайті Судової влади України. Відповідач проходить військову службу в Збройних Силах України, а тому з метою реалізації права на апеляційне оскарження ухвали суду 25 жовтня 2025 року уклав договір про надання правничої допомоги із Адвокатським об`єднанням «Захист».

За цих обставин вважає, що строк на оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 вересня 2024 року пропущено з поважних причин.

Вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду від 26 вересня 2024 року, колегія суддів виходить з наступного.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна особа має право на справедливий та публічний розгляд своєї справи в розумний термін незалежним і неупередженим судом, який визначений законом, що вирішить будь-які цивільні суперечки або встановить обґрунтованість будь-яких кримінальних обвинувачень, які проти неї висунуті.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав («Белеш та інші проти Чеської Республіки», § 49).

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Отже, у пункті 1 статті 6 Конвенції представлено «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле («Голдер проти Сполученого Королівства», § 36).

«Право на суд» та право на доступ до суду не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав («Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», § 28, і «Станєв проти Болгарії», § 229).

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до частин першої третьої статті 354 ЦПК України Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

За частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків::

подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) звернула увагу на те, що, крім пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України, словосполучення «повідомлення про розгляд справи» використовується лише в одній нормі цього Кодексу, а саме у статті 468 «Підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду».

За змістом цієї норми процесуального права клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

В іншій послідовності цей термін зустрічається в частині другій статті 54 ЦПК України: «У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони».

У решті випадків законодавець у ЦПК України вживає словосполучення: «повідомлена про дату, час і місце розгляду справи» (частина третя статті 466); «повідомлені про судове засідання» (частина третя статті 233); «повідомлені про дату, час та місце судового засідання» (частина четверта статті 270; частина третя статті 271; частина друга статті 450); «повідомлення про дату, час і місце судового засідання» (частина друга статті 223; частина четверта статті 440); «повідомляються про дату, час і місце судового засідання» (частина третя статті 118); «...повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання» (частина друга статті 128).

Системно аналізуючи положення ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків

особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала / не могла знати про розгляд справи.

«особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження.

норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України) не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

За обставин цієї справи саме ОСОБА_1 ініціював провадження у справі щодо перегляду заочного рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 13 грудня 2023 року.

Зокрема ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 727/10599/23 та призначено її до розгляду на 01 серпня 2024 року.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були повідомлені про розгляд справи у суді першої інстанції та у судове засідання призначене на 01 серпня 2024 року не з`явилася, проте подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Про ознайомлення із оскаржуваною ухвалою також свідчить обставина звернення представника ОСОБА_2 із заявою про виправлення описки в ухвалі суду від 26 вересня 2024 року.

За наслідками розгляду цієї заяви суд ухвалою від 21 березня 2025 року відмовив в її задоволенні.

Вказана обставина достовірно свідчить про обізнаність представника ОСОБА_2 із ухвалою від 26 вересня 2024 року, яка до того ж діяла в інтересах ОСОБА_1 при зверненні із заявою про перегляд заочного рішення

Відповідно до частин другої 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

За правилом частини п`ятої, сьомої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

За вищевказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були повідомлені про розгляд справи за заявою про перегляд заочного рішення у суді першої інстанції.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами належать до основних засад судочинства.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що всі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд загальної юрисдикції вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана ухвала суду від 26 вересня 2024 року надіслана судом до реєстру того 07 жовтня 2024 року дня та 08 жовтня 2024 року забезпечено надання загального доступу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України) не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24).

Зважаючи на вищевикладене, з урахуванням того що: 1) апеляційна скарга подана ОСОБА_1 після спливу одного року з дня складення повного оскаржуваного рішення суду першої інстанції та за відсутності виключних обставин, визначених у пунктах 1-2 частини другої статті 358 ЦПК України; 2) суд позбавлений можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зважаючи на імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, колегія суддів приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 358, ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Чернівецького

апеляційного суду: Олександр ОДИНАК

Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ВИСОЧАНСЬКА