КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 755/7231/25

номер провадження №22-ц/824/13393/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року /суддя Галаган В.І./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся з позовом до суду про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 25 187,32 грн., інфляційну складову боргу у розмірі - 4,94 грн., 3% річних у розмірі - 0,44 грн., та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 25 187,32 грн., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 4,94 грн., 3% річних у розмірі - 0,44 грн., а всього на загальну суму 25 192 (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто дві) гривні 70 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір, з кожного по 757,00 грн./а.с. 61-67/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення в частині стягнення солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 25 187,32 грн., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 4,94 грн., 3% річних у розмірі - 0,44 грн., а всього загальну суму 25 192 грн. 70 коп.. та ухвалити нове рішення яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити частково; стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 25 187,32 грн., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 4,94 грн., 3% річних у розмірі - 0,44 грн., а всього загальну суму 25 192 грн. 70 коп.; стягнути з ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1514,00 грн., стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1514,00 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнути з ТОВ «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Стягнути з ТОВ «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 , понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Стягнути з ТОВ «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816 грн. 80 коп. Стягнути з ТОВ «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816 грн. 80 коп.

На підтвердження вимог апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, зокрема не врахував, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 30.09.2016 року не є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 30.09.2016, з того часу знялися з реєстрації та не є споживачами послуг, а тому є неналежними відповідачами. Вважає, що позивач зловживав процесуальними правами, не заявивши клопотання про заміну неналежних відповідачів, а суд не перевірив належність відповідачів, що призвело до порушення норм процесуального права (ст. 51 ЦПК України) та неправильного застосування норм матеріального права (ст. 322 ЦК України, ст. 1, 7, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Також наголошував на компенсації судових витрат, по 6000 грн на користь кожної з апелянток за надану правову допомогу.

ТОВ «Євро-Реконструкція» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як власники квартири АДРЕСА_1 в період з 2014 по 2016 рік не повідомили виконавця (позивача) про зміну власника квартири після укладення Договору дарування від 30.09.2016 року, хоча такий обов`язок покладено на споживача п. 27 Правил надання послуг з постачання гарячої води (Постанова КМУ №1182 від 11.12.2019), п. 29 Правил №630 від 21.07.2005 (які діяли раніше) та п. 14 ч. 5 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Протягом 11 років вони не зверталися до позивача з відповідними заявами, що є їхньою виною у виникненні спору. Суд першої інстанції правильно встановив, що на момент подання позову в 2025 році інформація про власників та зареєстрованих осіб у квартирі відповідала даним реєстрів, а скаржники не надали доказів звернення до позивача до відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, а відсутність договору не звільняє від оплати послуг (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Після отримання ухвали про відкриття провадження 12.05.2025 скаржники не подали відзив на позовну заяву в установлений строк, тому суд правомірно розглянув справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Дії скаржників щодо подання Договору дарування лише в апеляційному провадженні свідчать про їхню неналежну процесуальну поведінку. Після звернення скаржниць 11.06.2025 до позивача, внесено зміни до програми обліку, підтверджено їхню непричетність до квартири та судової справи. Позивач не має наміру направляти виконавчі документи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до примусового виконання, тому права скаржниць не порушуються, а необхідність скасування рішення відсутня. Щодо витрат на правничу допомогу: заявлені скаржниками 12 000 грн. (по 6 000 грн. кожній) є завищеними, необґрунтованими та неспівмірними складності справи. Скаржники не надали договорів, платіжних документів, доказів фактичної сплати. Оскільки апеляційна скарга подана спільно двома сестрами на підставі одного пакету документів, витрати штучно подвоєні. Позивач просить відмовити у стягненні витрат або зменшити їх розмір (ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України), а також застосувати ч. 9 ст. 141 ЦПК України, оскільки спір виник з вини скаржників, які не повідомили про зміну власника. На підставі викладеного позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, а також звільнити позивача від сплати витрат на правничу допомогу скаржників.

Апелянт звернувся з запереченнями на відзив. Вказував, що обов`язок повідомити про зміну власника покладено на нового власника ( ОСОБА_5 ), а не на колишніх, оскільки саме новий власник стає споживачем послуг (п. 6 ч. 1 ст. 1, ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На момент дарування (2016 р.) заборгованості не було. Позивач отримав Договір дарування 12.05.2025, 11.06.2025 та 18.06.2025 від скаржниць, але не вчинив дій щодо заміни неналежних відповідачів, чим зловживав правами. Внесення змін до програми обліку після рішення суду не усуває порушення прав скаржниць, оскільки рішення залишається чинним і створює юридичну загрозу. Щодо витрат на правничу допомогу: надані ордери, акти, свідоцтво адвоката є достатніми доказами. Відсутність договорів та платіжок не спростовує витрат (постанова ВС від 23.12.2021 у справі №755/7943/20-ц). Витрати в розмірі 6 000 грн. кожній є співмірними складності справи. Позивач не виконав обов`язку добросовісної поведінки, що спричинило необхідність захисту прав та понесення витрат. Вказував і на те, що позивач порушив ч. 4 ст. 360 ЦПК України, не надіславши копію відзиву та клопотання представнику скаржників (який має електронний кабінет), тому відзив та клопотання мають бути повернуті без розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі наступного.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198.

За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , - з 27.09.2018 року по теперішній час.

За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , - з 24.02.2017 року по теперішній час.

За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , - з 23.02.2017 року по теперішній час.

За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , - з 21.12.2007 року по теперішній час.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2014 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2

01.07.2014 року між ТОВ «Євро-Реконструкція та ОСОБА_2 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 430010070, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Встановлено, що з листопада 2023 року не вносили плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з травня 2023 року - плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.03.2025 року у розмірі 25 187,32 грн., з яких: за послугу з централізованого опалення - 9 154,90 грн., за послугу з постачання гарячої води - 14 881,58 грн., абонентське обслуговування - 1 150,84 грн., що підтверджується представленими підприємством позивача розрахунками.

Також судом встановлено, що 30.09.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за Договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Мазарчук Н.В., передали квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 . З того часу скаржниці зняті з реєстрації за вказаною адресою та не проживають у квартирі. /а.с. 92-94/

Станом на 01.03.2025 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з листопада 2023 року та травня 2023 року відповідно становить 25 187,32 грн.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 322 ЦК України про те, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить; ст. 509, 526, 625, 901, 903 ЦК України про те, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином, а за прострочення грошового зобов`язання боржник сплачує інфляцію та 3% річних; ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про те, що споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги, а відсутність договору не звільняє від оплати; ст. 540, 541, 543 ЦК України про солідарну відповідальність боржників.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири та споживачами послуг на підставі свідоцтв про спадщину від 21.12.2012 та 15.01.2014 років, а тому несуть солідарну відповідальність за заборгованість.

Однак з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

Скаржники обґрунтовано вказують, що з 30.09.2016 року власником квартири є ОСОБА_5 (Договір дарування від 30.09.2016, витяг з Державного реєстру речових прав), а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з того часу не зареєстровані та не проживають за адресою боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України та п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок сплачувати комунальні послуги покладається на власника (співвласника) або особу, яка фактично користується майном за договором. Оскільки скаржниці припинили право власності та не користуються послугами, вони не є споживачами та належними відповідачами.

При цьому, доказів того, що на момент дарування (2016 р.) була заборгованість, матеріали справи не містять.

На адресу позивача було направлено договір дарування 12.05.2025, 11.06.2025 та 18.06.2025, жодної реакції щодо виключення їх зі складу відповідачів, позивачем не здійснено.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо відсутності наміру звернення до вказаних відповідачів про стягнення заборгованості у примусовому порядку, апеляційним судом відхиляються, оскільки за рішенням суду заборгованість стягнута солідарно, відсутність наміру звернення за примусовим стягненням не відміняє незаконності рішення суду в частині стягнення з незареєстрованих осіб, не власників майна з 2016 року.

Відхиляються і доводи заперечень на відзив щодо його повернення у зв`язку з не відправленням сторонам, оскільки докази відправки поштою долучені до відзиву.

Водночас, апеляційний суд вказує на те, що суд першої інстанції не врахував інформації про задеклароване місце проживання відповідачів, зокрема, ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_3 /а.с. 39 з вересня 2018 року, ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_5 з грудня 2007 року /а.с. 42, заборгованість виникла по квартирі по АДРЕСА_4 . Отже, відповідачі не зареєстровані у АДРЕСА_1 , що доповнює факт відчуження квартири, доведений в апеляції. Позивач, маючи інформацію про зміну власника (з реєстрів та звернень скаржниць), не заявив клопотання про заміну.

Це порушення призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Апелянт не має права заявляти вимоги про стягнення всієї заборгованості з інших відповідачів, а тому апеляційна скарга задовольняється частково - рішення скасовується в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Згідно з положеннями частини першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених скаржниками витрат, АБ «Євгена Бойка» надає докази підтвердження сплати судового збору скаржниками у розмірі 3633 грн. 60 коп., копію акту наданих послуг ОСОБА_1 від 19.06.2025 та копію акту наданих послуг ОСОБА_2 від 19.06.2025. Відповідно до Акту наданих послуг від 19.06.2025 Адвокатським бюро «Євгена Бойка» у період з 18.06.2025 по 19.06.2025 року були надані такі послуги ОСОБА_2 відповідно до Договору про надання юридичних та адвокатських послуг №18/06/25-1 від 18 червня 2025 року: надання консультацій та роз`яснення з правових питань (1 год) - 1 000 грн; складання та направлення апеляційної скарги на рішення суду (5 год) - 5 000 грн. Отже, за актом наданих послуг від 19.06.2025 вартість наданих послуг з правової допомоги за Договором про надання юридичних та адвокатських послуг №18/06/25-1 від 18 червня 2025 року становить 6000 грн. Відповідно до Акту наданих послуг від 19.06.2025 Адвокатським бюро «Євгена Бойка» у період з 18.06.2025 по 19.06.2025 року були надані такі послуги ОСОБА_1 відповідно до Договору про надання юридичних та адвокатських послуг №18/06/25 від 18 червня 2025 року: надання консультацій та роз`яснення з правових питань (1 год) - 1 000 грн; складання та направлення апеляційної скарги на рішення суду (5 год) - 5 000 грн. Отже, за актом наданих послуг від 19.06.2025 вартість наданих послуг з правової допомоги за Договором про надання юридичних та адвокатських послуг №18/06/25 від 18 червня 2025 року становить 6000 грн.

Представник ТОВ «Євро-Реконструкція» заперечував щодо стягнення витрат, вказував, що згідно апеляційної скарги та додатків до неї, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - сестри, які після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 одночасно успадкували квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , та одночасно, одним договором дарування подарували її відповідачу ОСОБА_5 . Тобто, докази на підтвердження позиції обох відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ґрунтуються на одному пакеті документів, а для оскарження рішення подано одну на двох апеляційну скаргу. Зазначене вказує на штучне формальне задвоєння адвокатом Бойко Є.В. витрат на правничу допомогу у вигляді формально подвійного надання консультації щодо судової справи №755/7231/25 та подвійного нарахування коштів у розмірі по 6 000,00 грн. за надані двом відповідачам послуги у вигляді написання однієї апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з вказаним доводом, та вважає, що правова допомога у вказаній справі вартувала 6000 грн, крім того, оскільки апеляційна скарга задоволена частково, на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягується половина вартості - 3000 грн, тобто по 1500 грн на користь кожної.

Щодо витрат по сплаті судового збору, з кожного з відповідачів в суді першої інстанції судовий збір стягнуто у розмірі 757 грн, отже, ставка судового збору за розгляду справи в суді апеляційної інстанції повинна становити 1135, 50 грн, з урахуванням подачі через електронний суд з понижуючим коефіцієнтом - 908, 40 грн, апелянтками сплачено по 1816, 80 грн, отже переплачено по 908, 40 грн кожною, вказана сума підлягає поверненню як надмірно сплачена. Оскільки апеляційна скарга задоволена частково, на користь апелянток з позивача стягується по 454, 20 грн на користь кожної.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року в частині стягнення солідарно зі ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (м. Київ, вул. Г. Хоткевича, б. 20, ) заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 25 187,32 грн., втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 4,94 грн., 3% річних у розмірі - 0,44 грн., а всього на загальну суму 25 192 (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто дві) гривні 70 копійок, судового збору - скасувати, відмовивши у вказаних вимогах.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Повернути ОСОБА_2 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 908, 40 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 908, 40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_2 454, 20 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 454, 20 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_2 1500 грн витрат на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 1500 грн витрат на правову допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: