Справа № 404/7495/25
Номер провадження 2/404/2613/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до Фортечного районного суду міста Кропивницького із позовом до Кропивницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування поданого позову зазначав, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його бабою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 було складено заповіт який зареєстрований в реєстрі №4-192 від 22 грудня 2011 року, відповідно до якого вона на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 належний їй на праві приватної власності житловий будинок і земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1 .

17 червня 2025 року позивач звернувся до Державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті своєї баби ОСОБА_3 , але йому було відмовлено у зв`язку із пропущенням строку, встановленого законодавством.

Зазначав, що на час смерті баби та протягом шести місяців від дня її смерті він не мав змоги звернутися до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини у зв`язку з перебуванням у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України з 19 жовтня 2022 року по 06 травня 2025 року, що підтверджується довідкою Міністерства оборони України від 19 травня 2025 року № 0666/297/686, довідкою Служби Безпеки України від 15 травня 2025 року № 34/Т-1023д та листом Міністерства розвитку громад та територій України Державне підприємство «Український національний центр розбудови миру» від 13 травня 2025 року № 09-07/17248.

Таким чином, позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, а тому звернулася до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою судді від 24 липня 2025 року в даній справі відкрито провадження, а справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року замінено по справі неналежного відповідача Кропивницьку міську раду на належного відповідача ОСОБА_2 .

На підставі ухвали суду від 04 листопада 2025 року в даній справі підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач надав заяву, відповідно якої позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання надала заяву, відповідно якої не заперечувала проти задоволення позову, розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази на предмет належності та допустимості в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права, Цивільного кодексу України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Отже, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом установлено, що позивач вищезазначених вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав своєчасно до нотаріальної контори відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Разом з тим, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

ОСОБА_3 було складено заповіт який зареєстрований в реєстрі №4-192 від 22 грудня 2011 року, відповідно до якого вона на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 належний їй на праві приватної власності житловий будинок і земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1 . Належну їй на праві приватної власності земельну ділянку (пай), що розташований на території Іванівської сільської ради, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, вона заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

17 червня 2025 року позивач звернувся до Державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті своєї баби ОСОБА_3 , але йому було відмовлено у зв`язку із пропущенням строку, встановленого законодавством.

На час смерті баби та протягом шести місяців від дня її смерті позивач не мав змоги звернутися до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини у зв`язку з перебуванням у полоні внаслідок збройної агресії проти України з 19 жовтня 2022 року по 06 травня 2025 року, що підтверджується довідкою Міністерства оборони України від 19 травня 2025 року № 0666/297/686, довідкою Служби Безпеки України від 15 травня 2025 року № 34/Т-1023д та листом Міністерства розвитку громад та територій України Державне підприємство «Український національний центр розбудови миру» від 13 травня 2025 року № 09-07/17248.

Отже, перебування позивача у полоні є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що не дозволили позивачу своєчасно звернутися до нотаріуса.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами, внесеними Наказом Міністерства юстиції від 11.03.2022 №1118/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини та відсутності доступу до Спадкового реєстру.

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Короткочасна хвороба, тяжкий матеріальний стан спадкоємця як причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Суд звертає увагу на те, що перебування позивача у полоні є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що не дозволили йому своєчасно звернутися до нотаріуса, і дійсно створило перешкоду йому реалізувати своє право на прийняття спадщини та своєчасно подати відповідну заяву до нотаріуса.

Така судова практика є загальновідомою й загальнодоступною, викладена у багатьох судових рішеннях Верховного Суду України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач у зв`язку із перебуванням у полоні був обмежений у своїх можливостях вчиняти ряд дій, що притаманні людині, яка необмежена у волі, а отже наявні об`єктивні, непереборні, істотні труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Тому, вказана обставина, на яку посилався ОСОБА_1 як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, є поважною причиною пропуску вказаного строку, тобто такою, що унеможливила чи в інший спосіб перешкодила вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак визначається об`єктивною перешкодою для здійснення такої дії.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 76-81, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Початок перебігу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини починається з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , НОМЕР_2 .

Третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 2, місце знаходження: 25009, м. Кропивницький, вул. Вокзальна, буд. 31.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова