ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1130/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Хоміцької С.О.

та представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Череватого П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/22302/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Череватий Петро Миколайович, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л., у справі за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Череватого Петра Миколайовича про поновлення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , заінтересована особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: служба у справах дітей Шумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 зупинено провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5000 від 19.09.2022 та витягом із наказу № 18 від 28.02.2022.

11 вересня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Череватим П.М. подано клопотання про поновлення провадження у справі з тих підстав, що надані стороною відповідача документи не містять інформації про переведення військової частини НОМЕР_1 , в якій служить відповідач, на військовий стан. Також, з отриманої відповіді на адвокатський запит від 22.02.2025 вбачається, що відповідач для участі в заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією не відряджений, а отже не виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Череватого П.М. про поновлення провадження в цивільній справі № 607/22302/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Череватий П.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що матеріали цієї цивільної справи не містять письмового наказу по особовому складу військової частини НОМЕР_1 щодо перебування ОСОБА_2 на військовій службі.

Окрім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у справах, які стосується дітей, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (п. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини).

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (див. постанова Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 645/331/17).

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Беручи до уваги вказані обставини, з метою недопущення порушень розумного строку розгляду справи та забезпечення права позивачки на доступ до суду, права дитини на визначення її постійного місця проживання, а також враховуючи те, що відповідач користується правничої допомогою представника, вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Кметик Я.С. подав до суду пояснення по справі у якому зазначив, що не заслуговує на увагу посилання позивача на те, що оскаржувана ухвала затягує розгляд справи та щодо порушення її прав, оскільки ОСОБА_1 з 2022 року проживає разом із донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за межами України, а зі сторони відповідача аж ніяк не можуть чинитися будь-які перешкоди у їх спільному проживанні, оскільки ОСОБА_2 з 2022 року перебуває на службі в ЗСУ та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечує і сам позивач.

Крім того заявник посилається на позицію ВС від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17, від 29.03.2023 у справі № 756/3462/20, від 13.03.2025 у справі № 557/1226/23 які зазначають, що для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Проте Велика Палата Верховного Суду ухвалила рішення у справі № 754/947/22, де відступила від попередньої судової практики Верховного Суду у справах № 756/3462/20, № 557/1226/23, № 904/4027/22 та № 852/2а-1/24, у яких підходи щодо зупинення провадження були іншими, та уточнила порядок розгляду судових справ за участю військовослужбовців під час дії воєнного стану.

Так, під час дії воєнного стану суди мають виходити з того, що: ЗСУ та інші військові формування автоматично вважаються переведеними на воєнний стан. Тому для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не потрібно додаткових підтверджень цього факту. Належним доказом для зупинення провадження є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі військовий квиток, наказ командира тощо.

З урахуванням зазначених обставин та враховуючи, що ОСОБА_2 перебуває на службі в ЗСУ і не бажає проводити розгляд справи № 607/22302/21 без його участі, а тому з висновками суду, викладеними в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду від 22.09.2025 року, повністю погоджується та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Також представник заявника просив розглядати справу без його участі та без участі ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Череватий П.М. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи і просять розглядати дану справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію був призваний на військову службу по мобілізації 28.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 110).

25 травня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Кметик Я.С. подав відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач по справі з березня місяця 2022 року перебуває на службі в ЗСУ та служить на Сході України, а відтак аж ніяк не може заперечувати щодо проживання його дитини із позивачкою (а.с. 52).

Також в матеріалах справи наявна відповідь на адвокатський запит військової частини НОМЕР_1 від 22 серпня 2025 року № 11439/1 з якої вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Станом на дату надання відповіді для участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України не відряджений (а.с. 121).

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення провадження у цивільній справі № 607/22302/21, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, який перебуває у складі Збройних Сил України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Пунктом 12 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) визначено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Отже, аналіз пункту 12 Положення № 1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, конструкція норми пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

Також норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого: з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

До вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22.

Висновки щодо застосування норми права до спірних правовідносин є відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права.

З матеріалів справи, яка переглядається апеляційним судом, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію призваний на військову службу по мобілізації 28.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , де служить і на даний час.

Як видно з пояснень представника відповідача ОСОБА_2 , що що ОСОБА_2 перебуває на службі в ЗСУ і не бажає проводити розгляд справи № 607/22302/21 без його участі.

Таким чином, враховуючи факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі у розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця ОСОБА_2 щодо продовження розгляду справи, його бажання брати участь у розгляді справи, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Тому не заслуговують на увагу доводи представника заявника щодо не залучення відповідача до виконання бойових завдань, оскільки це не впливає на вирішення даного питання.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Череватого П.М. підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Череватий Петро Миколайович, залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 грудня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома