Справа № 211/8523/25
Провадження № 2/211/3947/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Медведєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного 18.10.2022 у відділі ДРАЦСу (свідоцтво серія НОМЕР_1 ), про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та про стягнення аліментів на своє утримання у твердій грошовій сумі 2 500,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

Ухвалами суду від 06 серпня 2025 року, 30 вересня 2025 року, 07 жовтня 2025 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю залишено без розгляду.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяв, клопотань не надав.

Ураховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та відсутність заяви позивача про розгляд справи в заочному порядку з винесенням по справі заочного рішення, що є обов`язковою підставою для розгляду справи в заочному порядку (п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України).

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 2022 року, про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зроблено відповідний актовий запис № 1308 (а.с. 3 - копія свідоцтва).

Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу.

Шлюбні відносини між сторонами припинені, тому аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя не веде спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим.

Таким чином, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їх малолітньої дитини.

Крім того, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4 копія свідоцтва).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналогічні обставини викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Належним чином повідомлений про дату слухання справи, відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву та доказів на його обґрунтування суду не надав, а оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, на утримання доньки Аполлінарії до її повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Призначаючи аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. При дослідженні наданих у справі доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог і в цій частині та стягнення з відповідача на користь та утримання позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно зі статтею 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Датою подачі позову є 31 липня 2025 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову про стягнення аліментів на дитину та на дружину була звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а за вимогу про розірвання шлюбу сплатила судовій збір у сумі 1 211,20 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2 422,40 грн. та на користь позивача судовий збір у сумі 1 211,20 грн., відповідно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 84, 105,110,112, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 206, 263-265, 278-279, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 18 жовтня 2022 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1308 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи стягнення з 31 липня 2025 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, на користь та на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно, починаючи стягнення з 31 липня 2025 року.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування судового збору 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя Д.М.Ніколенко