Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

19 грудня 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., розглянувши заяву селянського господарства «Надія» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом селянського господарства «Надія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року селянське господарство «Надія» (далі СГ «Надія») звернулося до Чуднівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на його користь 162225,00 грн на відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та 11500,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 березня 2023 року вирішено дану справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, визначено строк для подання учасниками справи заяв по суті справи.

Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, представником відповідача подано до Чуднівського районного суду Житомирської області відзив, в якому, посилаючись на відсутність доказів вчинення відповідачем кримінального правопорушення та наявності його вини, не підтвердження факту та розміру упущеної вигоди та моральної шкоди, просить у задоволенні позову СГ «Надія» відмовити за безпідставністю.

Представником позивача подано до Чуднівського районного суду Житомирської області заперечення на відзив (відповідь на відзив), в якому, посилаючись на необґрунтованість заперечень представника відповідача проти позову, просить суд позов СГ «Надія» задовольнити.

Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 травня 2024 року цивільну справу за позовом СГ «Надія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та стягнення моральної шкоди було передано за підсудністю на розгляд до Романівського районного суду Житомирської області.

24 червня 2024 року Романівським районним судом Житомирської області постановлено ухвалу, згідно якої вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Після відкриття провадження у справі, 18 грудня 2025 року представник СГ «Надія» Макалюк Є.Ф. подала заяву про забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно, що належить ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0227, загальною площею 0,1657 га;земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0228, загальною площею 0,1772 га;земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0094, загальною площею 0,4537 га;емельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0031, загальною площею 2,3523 га;земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0030 загальною площею 1,8933 га .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер відповідач ОСОБА_1 , внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить рухоме та нерухоме майно, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду з метою забезпечення заявленого позивачем позову.

Частиною 1 та 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частина 1 статті 150 ЦПК України).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 наведено наступні правові позиції щодо змісту інституту забезпечення позову, зокрема, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 наведено наступні правові позиції щодо інституту забезпечення позову, зокрема, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд" (Постанова Верховного суду від 21.01.2020 у справі №910/12879/19).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (Постанови Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 643/674/18, від 02.12.2020 у справі №205/5252/19, від 07.06.2023 у справі № 361/11205/21 та інші).

З правового аналізу вищевказаних норм процесуального права, судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини вбачається, що заходи забезпечення позову вживаються судом з метою збереження існуючого фактичного та правового становища, пов`язаних з предметом спору, коли існує ризик зміни таких становищ, і ця зміна може мати наслідком виникнення ситуації, коли подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту його прав або інтересів.

Подальша зміна власника (користувача) спірних земельних ділянок, може призвести до потенційних труднощів у подальшій реалізації такого рішення, оскільки за умови існування нового власника земельних ділянок чи іншої особи, яка володітиме будь-якими речовими правами на них - таке рішення не призведе до відновлення порушених прав позивача, навіть у разі задоволення позовних вимог, а також може потягнути за собою зміну предмета спору у цій справі чи виникнення нового спору.

При цьому, судом враховується, що Верховний Суд неодноразово (у постановах від 03.03.2023 у справі №905/448/22 та від 11.12.2023 у справі №904/1934/23) звертав увагу на те що можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що предметом спору у даній цивільній справі є відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та стягнення моральної шкоди.

Як зазначено представником позивача, власником вказаного нерухомого майна являється відповідач у даній справі ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час відбувається процес прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд приходить до переконання, що представником позивача доведено імовірність того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в подальшому може унеможливити реальне виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог. Відтак, ефективним захистом прав та інтересів позивача в даній цивільній справі буде вжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів спрямованих на їх забезпечення.

При цьому, частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та перевіривши їх долученими до заяви доказами, суд дійшов висновку, що невжиття таких заходів може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення, порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, тому з цих підстав заява підлягає до задоволення, а саме забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1657 га кадастровий номер :02:001:0227, земельну ділянку площею 0,1772 га кадастровий номер :02:001:0228, земельну ділянку площею 0,4537 га кадастровий номер :03:001:0094, земельну ділянку площею 2,3523 га кадастровий номер :04:001:0031 та земельну ділянку площею 1,8933 га кадастровий номер :04:001:0030.

Керуючись статями 149-154, 353 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву селянського господарства «Надія» про забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення позову селянського господарства «Надія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та стягнення моральної шкоди, вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили та накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1657 га кадастровий номер :02:001:0227, земельну ділянку площею 0,1772 га кадастровий номер :02:001:0228, земельну ділянку площею 0,4537 га кадастровий номер :03:001:0094, земельну ділянку площею 2,3523 га кадастровий номер :04:001:0031 та земельну ділянку площею 1,8933 га кадастровий номер :04:001:0030.

Стягувач: селянське господарство «Надія».

Адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30103086.

Боржник: ОСОБА_1 .

Адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.

Копію ухвали суду після її виконання направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.В. Ковальчук