Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Шепетко І.О.,

за участю секретаря судових засідань Мурги С.В.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

01 грудня 2025 року адвокат Жук Лариса Борисівна, що діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви посилається на те, що заявниця ОСОБА_2 разом з внуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкають за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що гр. ОСОБА_3 в будь-який час доби може з`явитись до помешкання заявниці, висловлюється нецензурною лайкою, чинить психологічний тиск, завдає заявниці тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію для фіксування вказаних обставин. Зловживання спиртними напоями та постійні погрози з боку кривдника стали підставою для застосування та вручення термінового заборонного припису йому, втім він все-рівно не залишає заявницю у спокої, весь час її тероризує морально і фізично.

Також вказала, що на заяви ОСОБА_2 до поліції відносно кривдника складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та один терміновий заборонний припис. Але не зважаючи на ці обставини, ОСОБА_3 і надалі чинить насилля щодо заявниці.

З огляду на наведені обставини заявниця вважає себе жертвою такого насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В зв`язку з чим просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 на строк 6 місяців

Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявниці підтримала подану заяву, зазначила, що постійний психологічний тиск і насильство з боку ОСОБА_3 негативно впливає на моральний та фізичний стан заявниці, просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, зокрема подружжя, колишнє подружжя.

Положеннями частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 756/3859/19 та номером провадження 61-11564св19, вказано, що: «обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 753/23624/18 та номером провадження 61-9012св19, зазначено, що: «протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд апеляційної інстанції, надавши належну оцінку доведеності факту вчинення особою факту психологічного насильства щодо іншої особи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування обмежувального припису щодо такої особи. Встановлені обставини підтверджують факт вчинення особою по відношенню до колишньої дружини психологічного та фізичного насильства. Встановивши, що відносини учасників цієї справи не покращились, інша особа не надає належної оцінки агресивності своїх дій, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність загрози здоров`ю заявника та існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства».

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук заявниці проживає без реєстрації за вказаною адресою АДРЕСА_1 (вказане підтверджується випискою з погосподарської книги №1 по с.Оріховиця за 2021-2025 роки).

У матеріалах справи міститься копія термінового заборонного припису серії АА №633914 від 14.06.2025 стосовно кривдника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким у зв`язку з скоєнням 14.06.2025 ОСОБА_3 фізичного насильства відносно своєї баби ОСОБА_2 , заборонено ОСОБА_3 в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою в період з 22 год. 00 хв. 14.06.2025 до 22 год. 00 хв. 17.06.2025. Також складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №249365.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 24.06.2025 у справі №308/8561/25 розглянуто протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №249365 від 14.06.2025 та визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вищевказаною постановою встановлено, що 14.06.2025 о 23 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї бабусі, а саме вчинив насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, а також викладені у заяві обставини та встановлені в судовому засіданні факти, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 по відношенню до заявника є проявом психологічного та фізичного насильства.

Враховуючи тривалий період, протягом якого заінтересована особа ОСОБА_3 продовжує вчиняти домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_2 , не висловлює щирого каяття щодо своєї поведінки, про що свідчать дії останнього, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до ОСОБА_3 необхідно застосувати обмежувальний припис на максимальний строк.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши та проаналізувавши надані у справі докази і надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.13,76-81,259,263-265,350-5,350-6,350-8,354,355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки:

- заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Строк дії обмежувального припису шість місяців.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних приписів.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.12.2025.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 18.03.1999, місце проживання: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 ;

Представник заявниці: Жук Лариса Борисівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.04.2008 №21/602 та доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 04.08.2025 №017/03.5/7047;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Суддя І.О. Шепетко