Справа № 297/2728/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., представника позивачки ОСОБА_1 за ордером адвоката Підлубної Ю.В., яка брала участь в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної податкової служби в Закарпатській області, про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме просила: 1) визнати об?єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова - 40,6 кв.м., складові частини: Б-сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, № 1-5 огорожа, розташований на земельній ділянці 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова - 40,6 кв.м., складові частини: Б-сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, № 1-5 огорожа, розташований на земельній ділянці, площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020 та припинити право спільної сумісної власності на нього; 3) визнати об?єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020, яка розташована по АДРЕСА_1 ; 4) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020, яка розташована по АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності на неї; 5) звільнити з-під арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2024 року по справі № 308/11461/24 (пров. № 1-кс/308/4048/24) 1/2 частини житлового будинку (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова - 40,6 кв.м., складові частини: Б-сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, №1-5 огорожа, розташований на земельній ділянці, площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020 та 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020, яка розташована по АДРЕСА_1 ; 6) зменшити розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні з даним позовом до суду, з підстави викладених у позові.

Позов мотивований тим, що 29.07.2006 року між позивачкою, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , укладено шлюб, про що виконавчим комітетом сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області внесено актовий запис № 26 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У період шлюбу сторонами було набуто наступне майно: 1) будинок АДРЕСА_2 та складається з: будинок літ. А, Б-сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, № 1-5 огорожа. Будинок розташований на земельній ділянці 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0051, реєстраційний номер 020. Підстава виникнення прав власності: про договір купівлі-продажу від 18.05.2022, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В за реєстровим № 989. Вартість майна: 217 217,36 грн.; 2) земельну ділянку, кадастровий номер :00:000:0057, площею 0,0914 га, що розташована у АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 06.06.2022, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В за реєстровим № 1161. Вартість майна: 171 423,85 грн.

Дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, позаяк придбане під час шлюбу за спільні кошти позивачки та відповідача, а реєстрація права власності одноосібно виконано на ОСОБА_2 була здійснена за їх спільним рішенням.

Як зазначалось раніше, від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та утримуються нею, у зв?язку з чим при поділі сумісного майна просить врахувати інтереси спільних неповнолітніх дітей в добробуті та нормальних умов проживання.

Фактичним місцем її проживання з дітьми є будинок АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 утримується в ДУ Закарпатська УВП № 9 в м. Ужгород з 04.07.2024 року, де перебуває і наразі.

Окрім цього, за результатом спілкування з відповідачем, вони не дійшли згоди щодо розміру частки кожного.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 29 жовтня 2025 року та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної податкової служби в Закарпатській області. Зменшено розмір судового збору, що підлягає сплаті ОСОБА_1 за подання позовної заяви на суму 1 211 гривень 20 копійок та зобов`язано позивачку її сплатити і долучити квитанцію про сплату зазначеного судового збору. Крім того, відмовлено у відкритті провадження у справі за вимогою про звільнення з-під арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2024 року по справі № 308/11461/24 (пров. № 1-кс/308/4048/24) 1/2 частини житлового будинку (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова - 40,6 кв.м., складові частини: Б-сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, №1-5 огорожа, розташований на земельній ділянці, площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020 та 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020, яка розташована по АДРЕСА_1 (а. с. 64-67).

13 жовтня 2025 року позивачка ОСОБА_1 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме просила: 1) визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 , рнокпп НОМЕР_2 , та ОСОБА_6 , рнокпп НОМЕР_3 житловий будинок (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова 40,6 кв.м., складові частини: Б- сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, №1-5 огорожа, розташований на земельній ділянці 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 (дві третіх) частини житлового будинку (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова 40,6 кв.м., складові частини: Б-сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, №1-5 огорожа, розташований на земельній ділянці, площею 0,0914 га (кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020) та припинити право спільної сумісної власності на нього; 3) визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку, загальною площею 0,0914 га (кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020), яка розташована по АДРЕСА_1 ; 4) визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 (дві третіх) частини земельної ділянки, загальною площею 0,0914 га (кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020), яка розташована по АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності на неї (а. с. 79-82).

14 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, згідно якого фактично визнав збільшені вимоги в повному обсязі та вважає, що позивачка має право на 2/3 частини житлового будинку та 2/3 частини земельної ділянки, оскільки під час придбання зазначеного майна, між відповідачем та його дружиною було досягнуто домовленості, яка існує на теперішній час про те, що у разі поділу майна, її частина на житловий будинок та земельну ділянку зазначених у позовній заяві, буде складати 2/3 частини у зв`язку із тим, що внесок дружини щодо піклування добробутом сім`ї, піклування за їх двома неповнолітніми дітьми, забезпечення належними умовами проживання та утримання в цілому земельної ділянки з житловим будинком є більш, ніж його (а. с. 87-88).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.10.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 22 грудня 2025 року (а. с. 107-110).

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Підлубна Ю.В. в судовому засіданні підтримала збільшений позов з підстав, наведених в ньому.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. 27 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи без його участі, збільшені позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі (а. с. 116).

Третя особа представник Головного управління Державної податкової служби в Закарпатській області в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який на момент набуття спірного майна не був припинений (а. с. 15).

У шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16, 17).

У період перебування сторін у шлюбі ними було набуто житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0914 га з кадастровим номером :00:000:0057, на підставі договорів купівлі-продажу від 18.05.2022 року та 06.06.2022 року, які зареєстровано на ОСОБА_2 (а. с. 18, 19, 20-22, 23-25).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Доказів, які б свідчили про набуття спірного майна за особисті кошти одного з подружжя або на підставах, визначених ст. 57 СК України, суду не надано, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що житловий будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя.

Разом із тим, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року у справі № 523/14489/15-ц, при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім?єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об?єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.

Отже, заявлені позивачкою вимоги в цій частині не підлягають задоволенню як такі, що не впливають на вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно постанови Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі № 297/2837/17, проживання дітей з одним із подружжя само собою не є підставою для збільшення частки у майні при його розподілі тому з подружжя, з ким проживають діти. При вирішенні спору про поділ майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Проживання дітей з позивачем саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя.

Суд вважає, що сам факт проживання неповнолітніх дітей разом з позивачкою та їх утримання не є безумовною підставою для відступу від рівності часток, а такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами істотної нерівності внеску одного з подружжя у набуття майна або істотного порушення прав дітей у разі поділу майна у рівних частках.

Отже, земельна ділянка та житловий будинок були придбані подружжям у період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України немає.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про внесення позивачкою істотно більшого майнового внеску у придбання спірного майна, а також не доведено, що поділ майна у рівних частках призведе до порушення прав чи законних інтересів неповнолітніх дітей.

Також суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог у частині визначення за позивачкою 2/3 частин спірного майна не може бути безумовною підставою для їх задоволення, оскільки таке визнання не грунтується на встановлених законом підставах для відступу від рівності часток подружжя та фактично суперечить вимогам ст. 70 СК України.

Зрештою судом встановлено, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.08.2025 року відповідача ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а. с. 46-47).

У зв`язку з чим, визнання відповідачем збільшених позовних вимог може випливати з бажання ним уникнути передбаченої вироком конфіскації майна.

За таких обставин суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем у цій частині не підлягає прийняттю судом.

Оскільки визначення нерівних часток без наявності передбачених законом підстав суперечить вимогам ст. 70 СК України та може порушувати баланс майнових прав сторін, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визначення за позивачкою 2/3 частин житлового будинку та земельної ділянки.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим поділ спільного майна подружжя шляхом визначення за кожним із сторін права власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачкою було заявлено вимоги про визнання за нею

права власності на 2/3 частини спірного майна, що становить 100 % заявлених майнових вимог. Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково шляхом визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірного майна, що становить 75 % від заявленого обсягу вимог. При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., з урахуванням зменшення його розміру ухвалою суду при відкритті провадження у справі.

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 75 % від сплаченого судового збору, що становить 1 816,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 267, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 70 СК України,

рішив:

Збільшений позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної податкової служби в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Волошина, 52, Закарпатська область, , про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова - 40,6 кв.м., складові частини: Б-сарай, В-свинарник, Г-вбиральня, Д-гараж, Д1-сарай, № 1-5 огорожа, та на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0914 га, кадастровий номер :00:000:0057, реєстраційний номер 020, яка розташована по АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2025 року.

Суддя: Лайош ГАЛ