Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9071/24
Провадження №2/711/272/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.

за участю представника

позивача за довіреністю Блізнєцова Є.А.

представника відповідача

адвоката Бобер Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (з врахуванням заяви від 04.04.2025, т.2 а.с. 51-52) до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.01.2024 сталася ДТП в м. Черкаси на перехресті вул. Чехова/Нижня Горова за участю транспортного засобу KIA CEED д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача та транспортного засобу SKODA OCTAVIA н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого, транспортні засобі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Відповідальність водія ТЗ SKODA OCTAVIA н/з НОМЕР_2 на момент ДТП застрахована згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213597346 у ПрАТ «СК «Саламандра». Позивач вказує, що від страхової компанії страхове відшкодування позивачу сплачене не було і остання не виконує покладені на неї законом обов`язки.

За результатами висновку авто-товарознавчого дослідження, з ПрАТ «СК «Саламандра», як вважає позивач, слід стягнути несплачене страхове відшкодування у розмірі 70934грн. 77коп., з розрахунку: 81352грн. 65коп. 10417грн. 88коп. (ПДВ).

Позивач вказує, що їй внаслідок ДТП відповідачем ОСОБА_2 (його протиправними діями) завдано матеріальної і моральної шкоди. Так, вважає за необхідне стягнути з нього різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 83662грн. 87коп. (165015грн. 52коп. 81352грн. 88коп.). Також, позивач зазнала моральної шкоди, - душевні переживання та душевні тривоги; дискомфорт та виснаження, вимушена додавати надмірних зусиль задля того, аби забезпечити звичні життєві потреби; пошкоджено автомобіль, яким вона не може користуватися, що вплинуло на ритм її життя; назбирати грошові кошти для придбання іншого автомобіля невзмозі. Отже, оцінила розмір моральної шкоди 10000грн. 00коп.

Таким чином, позивач остаточно просить суд, - стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» на свою користь несплачене страхове відшкодування в розмірі 19416грн. 72коп.; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування в розмірі 83 662грн. 87коп. та моральну шкоду у розмірі 10000грн. 00коп., стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» та ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, понесені документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 2422грн. 40коп. та витрати на оплату послуг судового експерта авто-товарознавця в розмірі 6500грн. 00коп.

Ухвалою суду від 21.11.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи учасники не заперечували.

Відповідачем ОСОБА_2 , через представника адвоката Бобра Д.О., подано відзив на позов, який прийнятий судом і, за яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, крім позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 3000грн. 00коп. Зазначено, що ним не заперечується факт завдання шкоди належному позивачу транспортному засобу KIA CEED д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, що мала місце 17.01.2024 на перехресті вулиць Чехова та Нижня Горова в м. Черкаси. Вважає, що висновок авто-товарознавчого дослідження, що наданий позивач, не є належним та допустимим доказом розміру завданої шкоди та вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ: транспортний засіб експертом не оглядався, при проведенні дослідження використано фотографії надані замовником дослідження; у висновку та позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань ненадання об`єкту дослідження на огляд. Крім того, до матеріалів справи додано листи запрошення на проведення огляду автомобіля, який мав відбутись 30.08.2024. Однак, на доданих до висновку фотографіях наявний сніг, тобто фотографування проводилось не в заплановану дату огляду; не зазначено про походження фотографій, які надано для проведення дослідження, не зрозуміло час, в який проводилось фотографування, ким виготовлені фотознімки. Відсутність інших доказів на підтвердження понесених витрат щодо вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, вказує на недоведеність позовних вимог в цій частині.

У відзив зазначено, що факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач, не заперечується, разом з тим, вважає розумним та справедливим розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн., оскільки доказів на підтвердження більшого розміру моральної шкоди до позовної заяви не долучено. Повідомляє, що у зв`язку із розглядом справи у суді, відповідачем понесені витрати на правову допомогу АО «Сидоров та партнери» за договором №25/12/24 від 25.12.2024 у розмірі 15 000 грн.

Позивачем, через представника подано відповідь на відзив ОСОБА_2 , яка прийнята судом. Просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви та надані докази. Крім того, заперечує проти доводів відзиву на позов, що поданий відповідачем ОСОБА_2 . Зазначено, що висновок є експертизою, отриманим на замовлення учасника справи, а тому є належним доказом. Твердження представника відповідача про те, що стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування з винуватої особи можливе лише у випадку доведення факту ремонту автомобіля та, відповідно, така вартість є фактичним розміром шкоди - прямо суперечить встановленій практиці Верховного Суду. Заявлена позовна вимога є збитком, який позивачка мусить понести для відновлення свого порушеного права, а не вже понесеним, а отже в розумінні ст. 22 ЦК України вона має право на таке відшкодування. Причиною не надання автомобіля KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 на огляд є те, що він на момент проведення авто-товарознавчого дослідження перебував не в тому самому стані, що і після ДТП. Фотографії пошкодженого автомобіля KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 , які були надані експерту в якості вихідних даних, були зроблені представником ПрАТ «СК «Саламандра». Ці фотографії були отримані у відповідь від страховика на вимогу від 23.05.2024. Автомобіля KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом його повного відновлення за наслідками ДТП, проведено не було, був здійснений частковий ремонт, для можливості хоча б якось використовувати автомобіль. Після отримання від відповідача страхової компанії та відповідача ОСОБА_2 коштів такий ремонт буде здійснюватись. Оскільки повний ремонт автомобіля не проводився, відповідно, й відсутні докази, що підтверджують вартість такого ремонту.

Відповідачем ПрАТ «СК «Саламандра», через представника Лукашук В.В., подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що 29.01.2024 страховою компанією було проведено розрахунок ремонтної калькуляції № 0050185.01 до справи № 0050185.01.24/1, за результатами якої встановлено загальну вартість ремонту у сумі 95 948,92 грн. З урахуванням застосованого коефіцієнту фізичного зносу 70% (становить 41 830,87 грн.), остаточний розмір матеріальної шкоди визначено у сумі 54 118,05 грн.

Зазначено, що 22.02.2024 позивач подала до ПрАТ «СК «Саламандра» заяву про страхове відшкодування у розмірі 54 118,05 грн. Важливим фактором є те, що 22.02.2024 позивач, будучи повністю обізнаним щодо всіх розрахунків та застосованих коефіцієнтів, добровільно подала заяву про виплату страхового відшкодування, де чітко висловив свою згоду з визначеною сумою страхового відшкодування, в сумі 54118,05грн. без урахування франшизи. При цьому, на момент подання заяви позивачу були достовірно відомі: результати калькуляції збитків у сумі 95 948,92 грн.; застосований коефіцієнт зносу 70%; кінцева сума страхового відшкодування.

Згідно з розрахунком, вартість відновлювального ремонту за калькуляцією №0050185.01 становить 95 948,92 грн. З урахуванням застосованого коефіцієнту зносу 70%, сума відшкодування була зменшена на 41 830,87 грн. Таким чином, кінцева сума страхового відшкодування до виплати склала 54 118,05 грн. Необхідно зазначити, що у зв`язку з відкликанням ліцензії у ПрАТ «СК «Саламандра», страхова компанія надала страховий акт №0050185.01.24/1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) для виконання зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування. Це свідчить про те, що відповідач страхова компанія вчинив усі необхідні дії для забезпечення належного виконання своїх зобов`язань перед позивачем, навіть в умовах відсутності ліцензії. Страховий акт був складений з урахуванням повного пакету документів, включаючи акт огляду пошкодженого транспортного засобу KIA Ceed з державним номером НОМЕР_4 , калькуляцію збитків, документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб, а також документи щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.01.2024 у м. Черкаси на вул. Чехова/Нижня Горова. Подальші вимоги позивача про виплату суперечать його власним попереднім діям та порушують принцип добросовісності, закріплений у статті 13 Цивільного Кодексу України.

Відповідь на відзив, що поданий ПрАТ «СК «Саламандра», позивачем подано не було.

Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання 13.03.2025, відмовлено у задоволенні заяви відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.04.2025заяву позивача задоволено, а саме, закрито провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до ПрАТ «СК «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 51518грн. 05коп. на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою суду від 29.04.2025 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи і зупинене провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.08.2025 поновлене провадження у справі.

Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 10.09.2025, скасовано ухвалу суду від 29.04.2025 про призначення по справі авто-товарознавчої експертизи, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не було здійснено оплату за проведення відповідної експертизи.

Ухвалою суду від 10.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення по справі авто-товарознавчої експертизи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, будучи неодноразово належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Подано заяву про розгляд справи за її відсутністю.

В судовому засіданні представником позивача Лук`яненко А.В. за довіреністю ОСОБА_3 повністю підтримані остаточні позовні вимоги, які викладені у заяві від 04.04.2025 (т. 2 а.с. 51-52), а також доводи, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та поясненнях.

В судове засідання представник відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» не з`явився, будучи неодноразово повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано відзив на позов.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бобер Д.О. підтримав доводи відзиву на позов. Відповідач частково визнає розмір моральної шкоди 3000грн. 00коп., а в решті частині вимог просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, враховуючи викладені ними доводи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 04.04.2025, підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що 17.01.2024 сталася ДТП в м. Черкаси на перехресті вул. Чехова/Нижня Горова за участю транспортного засобу KIA CEED д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 та транспортного засобу SKODA OCTAVIA н/з НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 , внаслідок чого, транспортні засобі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 транспортний засіб KIA CEED д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4 . За даними договору купівлі-продажу транспортного засобу від 16.10.2023, ОСОБА_1 придбала вказаний автомобіль у ОСОБА_4 через ТОВ «П.О.С.Т.».

Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 (справа №711/484/24) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 . Дане судове рішення набрало законної сили 12.02.2024. Крім того, дані обставини, зокрема, дорожньо-транспортної пригоди, визнаються і відповідачем, про що зазначено у відзиві на позов та під час розгляду справи його представником.

Відповідальність водія ТЗ SKODA OCTAVIA н/з НОМЕР_2 на момент ДТП застрахована, згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213597346 у ПрАТ «СК «Саламандра».

ОСОБА_1 19.01.2024 звернулася до ПрАТ «СК «Саламандра» із повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку та заявою від 22.02.2024 про страхове відшкодування. Крім того, вона у страховика заявою від 15.02.2024 просила надати акт розрахунку матеріального збитку щодо страхового випадку, який зареєстрований за №0050185.01.24.

На її звернення до страхової компанії від 23.05.2024 та до НБУ від 21.06.2024, страхове відшкодування їй виплачене страховиком не було.

За результатами висновку авто-товарознавчого дослідження (експертизи) №040/2024 від 18.09.2024, який складено судовим експертом Кипою С.М., який був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, про що свідчить його підпис, - з ПрАТ «СК «Саламандра», вартість матеріального збитку, що завданий власнику автомобіля KIA CEED д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП від 17.01.2024, станом на дату ДТП, становить 81352грн. 65коп. (в т.ч. ПДВ 10417грн. 88коп.). Крім того, за даними цього висновку, вбачається, що вартість ремонту автомобіля без урахування зносу (Свр) становить 165015грн. 52коп.; вартість ремонту автомобіля з урахуванням зносу (Сврз) становить 81352грн. 65коп. (в т.ч. з ПДВ 10417грн. 88коп.).

Цей висновок складений судовим експертом на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.09.2024.

До висновку експерта долучені: опис пошкоджень транспортного засобу №404/2024, фото-таблиці, калькуляція та інш. При цьому, встановлено, що на огляд ТЗ Лук`яненко А.В. повідомляла ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Саламандра», про що свідчать листи від 23.08.2024, описи вкладень цінного листа та накладні Укрпошта. При цьому, вказані особи не були присутні при огляді пошкоджень ТЗ у експерта Кипи С.М.

Відповідно до квитанції від 30.08.2024 експерту ОСОБА_5 сплачено кошти у розмірі 6500грн. 00коп. за проведення авто-експертизи.

Від час судового розгляду справи, експерт Кипа С.М., надавши роз`яснення, висновки експертизи підтримав. Зазначив, що на час огляду ТЗ, останній був частково відремонтований. Дослідження проводилося, зокрема з врахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних ТЗ, про яку вказано у висновку експертизи. За п.5.1 Методики передбачено, що дослідження може проводитися і без огляду ТЗ. Лук`яненко А.В. подала заяву про проведення дослідження, а також документи і фото-таблиці. Всі пошкодження зафіксовані на фото, за якими і було здійснено опис ТЗ, що зафіксовано у протоколі. У висновку зазначено про курс іноземної валюти перерахування вартості складників 41,2848 Євро, а тому ціни приведені на дату ДТП 17.01.2024 (по курсу Євро по НБУ); дата у висновку 15.09.2024 це дата складання калькуляції. Крім того, у висновку вказана дата 23.08.2024 це остання дата прайсу цін на запчастини на час проведення дослідження, але ці ціни приведені, шляхом перерахунку за курсом НБУ щодо Євро на дату ДТП 17.01.2024. В калькуляції ціни вказані, як вже перераховані, відповідно до курсу іноземної валюти. По т. 1 а.с. 37, то у калькуляції зазначено * - дані введені вручну, що відповідає Методиці. Для проведення дослідження експерту вистачало наданих матеріалів, зокрема і фото-таблиць. Експертом враховані лише ті пошкодження ТЗ, які вбачалися із фото-таблиць. Допускає, що розмір збитку міг би бути і більшим, оскільки фото не фіксували скриті пошкодження автомобіля.

Також, під час судового засідання представником позивача було зазначено, що на даний час, в тому числі і на час проведення експертного дослідження, автомобіль позивача був частково відремонтований. При цьому, позивач не може надати докази про здійснений частковий ремонт свого ТЗ, оскільки деякі роботи по його ремонту проводилися не спеціалістом. Оскільки ТЗ не відремонтований повністю, то розмір шкоди визначено за мінусом ПДВ 10417грн. 88коп. Позивач прийняла суму страхового відшкодування від страхової компанії, але страхова компанія у передбачені законом строки не виплатила це страхове відшкодування. Позивач провів експертне дослідження пошкодженого ТЗ, оскільки та калькуляція, що надана страховою компанією, не є належним доказом, оскільки не зрозуміло, ким вона складена і хто, і яким чином здійснив розрахунок. На запити позивача страхова компанія їй не надала калькуляцію. Представник позивача зазначив, що позивач повністю не може відремонтувати ТЗ, оскільки у неї відсутні кошти, і станом на час розгляду справи ОСОБА_2 їй не відшкодував збитки (шкоду). Звернув увагу на те, що, незважаючи на неналежність такого доказу, між тим, - дані акту огляду ТЗ страхової компанії повністю збігаються із даними експерта ОСОБА_5 .

Під час розгляду справи встановлено і це визнається позивачем, що ПрАТ «СК «Саламандра» 19.03.2025 перерахувала на рахунок позивача ОСОБА_1 розмір страхового відшкодування 51518грн. 05коп., що підтверджується даними платіжної інструкції №7275.

За даними відповіді з ЄДРПОУ від 21.11.2024, ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» зареєстроване як юридична особа і діє тимчасовий адміністратор Лукашук В.В. до призначення господарським судом ліквідатора.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, які надані відповідачем ПрАТ «СК «Саламандра», зокрема: протокол №1 огляду колісного транспортного засобу, дата огляду автомобіля KIA CEED д.н.з. НОМЕР_1 - 24.01.2024, за участю ОСОБА_1 проводився огляд, але цей протокол не містить даних щодо уповноваженої особи, яка проводила огляд (відсутні дані ПІП, посада тощо та підпис); ремонтна калькуляція №0050185.01 від 29.01.2024, яка також не містить відомостей, ким саме вона складена і оформлена; заява ОСОБА_1 від 22.02.2024 про страхове відшкодування; страховий акт №0050185.01.24/1, в якому вказано страховий поліс №ЕР213597346 від 05.03.2023, термін дії полісу з 06.03.2023 по 05.03.2024, страхова сума 160000грн. 00коп., франшиза 2600грн., дата настання випадку 17.01.2024, розмір страхового відшкодування 51518грн. 05коп. на підставі калькуляції №0050185.01 від 29.01.2024; розрахунок страхового відшкодування до страхового акту №0050185.01.24/1, в якому сказано страхувальника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_1 та інш. відомості.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК).

Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством (ст. 979 ЦК України в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (ст. 980 ЦК України в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Як передбачено ст. 999 ЦК України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин), законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 п.п. 50, 59 Закону України «Про страхування» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 92 цього Закону страховик за договором страхування зобов`язаний, зокрема у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Слід зазначити, що Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Відповідно до ст. 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п. 1.3 ч. 1 ЗУ). Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п. 1.12 ч. 1 ЗУ). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування п.п. 9.1, 9.4 ст. 9 ЗУ).

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 цього Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 цього Закону).

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (п.п. 1 п. 1 ст. 28 цього Закону).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Слід зазначити, що спеціальні норми Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особі, яка завдала цю шкоду і застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29); відповідно до п.п. 32.4, 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке перебувало у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкодою, пов`язаною із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) .

Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1 ст. 34 Закону). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п. 34.2 ст. 34 Закону).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти (п. 34.4 ст. 34 Закону).

Отже, виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 згаданого Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

За остаточними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» на свою користь 19416грн. 72коп. страхового відшкодування, враховуючи результати висновку експертизи №040 від 18.09.2024, складеного на її замовлення, як учасника справи, судовим експертом Кипою С.М., посилаючись на те, що на час звернення її до суду із цим позовом, страхова компанія не надала їй калькуляцію ремонту ТЗ та взагалі не здійснила виплату страхового відшкодування. Під час розгляду справи 19.03.2025 ПрАТ «СК «Саламандра» виплатила позивачу страхове відшкодування на суму 51518грн. 05коп. При цьому, з огляду на доводи відзиву цього відповідача та надані ним докази, сторона позивача вважає надані ним протокол №1 огляду колісного ТЗ та ремонтну калькуляцію від 29.01.2024 неналежними та недопустимими доказами, оскільки, як вже зазначалося, не відомо ким, якою саме уповноваженою особою вони складені та на підставі якого договору, заяви тощо.

Суд погоджується із такими твердженнями позивача, з огляду на дослідженні докази. Крім того, відповідачем ПрАТ «СК «Саламандра» не спростовані належними, допустимими та переконливими доказами доводи позивача, що викладені у позовній заяві та надані останнім докази.

Отже, суд вважає, що позивач наданими по справі доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, довів обставини ДТП, яка мала місце 17.01.2024, склад правопорушення, зокрема і вину відповідача ОСОБА_2 у вчиненні цього ДТП та пошкодженні автомобіля, володільцем якого вона є, а також вартість завданого їй матеріального збитку у розмірі 81352грн. 65коп., що визначено висновком експерта №040 від 18.09.2024. Між тим, оскільки повністю ремонт транспортного засобу позивачем не проведено (а лише частково), то позивач й просить стягнути розмір страхового відшкодування із страхової компанії, за виключенням суми вже сплаченої (51518грн. 05коп. без врахування суми франшизи), - остаточно 19416грн. 72коп., тобто без врахування ПДВ (10417грн. 88коп.) та франшизи.

Крім того, як на думку суду, відсутні підстави вважати, що позивач погодилася із сумою страхового відшкодування, яку визначив страховик, про що у відзиві на позов вказує представник ПрАТ «СК «Саламандра», оскільки у заяві про страхове відшкодування від 22.02.2024 ОСОБА_1 вказала більшу суму 54118грн. 05коп., а за страховим актом №0050185.01.24/1 визначено розмір страхового відшкодування 51518грн. 05коп., які і були 19.03.2025 перераховані на рахунок позивача у банківській установі, відповідно до платіжної інструкції №7275. Крім того, страховою компанією розмір страхового відшкодування був сплачений лише 19.03.2025, незважаючи на те, що, як вказує відповідач, 29.01.2024 було проведено розрахунок ремонтної калькуляції, встановлено вартість ремонту, з урахуванням коефіцієнту зносу 70% та складено страховий акт, тобто страховиком були порушені строки виплати, які передбачені «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, доводи відповідача, які б давали підстави для відмови у задоволенні позову, відсутні.

Отже, позовні вимоги про стягнення із ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 розміру страхового відшкодування 19416грн. 72коп. підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховим відшкодуванням 83662грн. 87коп., враховуючи остаточні позовні вимоги, які викладені у заяві від 04.04.2025, то суд приходить до висновків про їх задоволення.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Так, за даними висновку експерта №040 від 18.09.2024, суд погоджується із доводами позивача, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 83662грн. 87коп. (165015грн. 52коп. (Свр) 81352грн. 65коп. (Сврз), яку і повинна сплатити потерпілій винна у вчиненні ДТП особа, оскільки у страховика не виникає обов`язок відшкодовувати таку різницю. Також слід зазначити, що доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що висновок експерта №404 від 18.09.2024 є неналежним та недопустимим доказом, є безпідставними, з огляду на те, що судом дана оцінка всім доказам у їх сукупності, з врахуванням і роз`яснень експерта ОСОБА_5 , які ним надані в судовому засіданні при розгляді цієї справи.

Що стосується відшкодування позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди, то слід зазначити наступне:

відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

ЄСПЛ у справі «THOMA v. LUXEMBOURG» № 38432/97 від 29.03.2001 використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається, зокрема в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Так, у рішеннях «THOMA v. LUXEMBOURG», «CALOCv. FRANCE» та «NIEDBALAv. POLAND» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку про те, що доведеними є обставини про пошкодження відповідачем рухомого майна, належного позивачу. Відповідно, суд вважає обґрунтованими та доведеними обставини й про те, що йому завдано відповідачем моральної шкоди. Враховується наявність встановлених фактів пошкодження майна позивача, протиправність дій відповідача щодо позивача, глибина душевних страждань (наявність негативних наслідків негативні емоції, пригнічений стан, які досягли рівня страждань, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує практику ЄСПЛ, принципи розумності, виваженості та справедливості, і вважає обґрунтованим розмір 5000грн. 00коп., а не 10000грн. 00коп., як просить позивач. Як на думку суду, визначений позивачем розмір моральної шкоди не є доведеним та обґрунтованим і є явно завищеним.

Отже, позовні вимоги в частині відшкодування позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а саме, на суму 5000грн. 00коп. В іншій частині слід відмовити.

При цьому, судом враховані висновки ВС, що викладені у постанові від 21.12.2020 у справі №911/286/20, у постанові від 02.12.2015 у справі №6-691цс15, у постанові від 03.10.2018 у справі №686/17155/15-ц, у постанові від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц, від 24.05.2023 у справі №712/10998/22, у постанові від 15.10.2020 у справі №755/7666/19, у постанові від 22.04.2019 у справі №761/14285/16.

При подачі до суду позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір на суму 2422грн. 40коп. (квитанція від 18.11.2024), а також витрати за проведення експертизи на замовлення учасника справа на суму 6500грн. 00коп. (висновок експертизи №040/2024 від 18.09.2024, квитанція від 30.08.2024).

Позовні вимоги щодо відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» задоволені повністю у розмірі 19416грн. 72коп., враховуючи остаточні вимоги, викладені у заяві від 04.04.2025.

Отже, з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у повному розмірі 1211грн. 20коп. та витрати за проведення експертизи у розмірі 3250грн. 00коп. (50% від 6500грн. 00коп., сплачених позивачем).

Позовні вимоги, які пред`явлені до відповідача ОСОБА_2 задоволені частково, тобто на суму 88662грн. 87коп. (83662грн. 87коп. + 5000грн. 00коп.), тобто на 94,67%, а тому до сплати ним позивачу ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 1146грн. 64коп., пропорційно задоволених вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України та витрати за проведення експертизи у розмірі 3250грн. 00коп. (50% від 6500грн. 00коп., сплачених позивачем).

Не знайшли свого підтвердження доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що висновок експертизи №040/2024 від 18.09.2024, який наданий позивачем, є неналежним та недопустимим доказом, а тому, незважаючи на заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо вимог про стягнення з нього витрат за проведення експертизи, судом враховані висновки ВП ВС, викладені у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22. Слід зазначити, що висновок експертизи №040 від 18.09.2024 складений експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, на замовлення учасника справи позивача ОСОБА_1 і поданий до подачі позову. Крім того, такі понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані із ДТП, яка сталася 17.01.2024, розглядом справи і висновки експертизи були враховані при визначенні розміру страхового відшкодування, сплаченого позивачу ПрАТ «СК «Саламандра» та матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» (, м. Полтава, вул. Колективна, 10) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) страхове відшкодування - 19416грн. 72коп., судовий збір - 1211грн. 20коп., витрати за проведення експертизи - 3250грн. 00коп., а всього 23877грн. 20коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований і проживає: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 83662грн. 87коп., в рахунок відшкодуванні моральної шкоди 5000грн. 00коп., судовий збір - 1146грн. 64коп., витрати за проведення експертизи - 3250грн. 00коп., а всього 93059грн. 51коп.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 05.12.2025.

Головуючий суддя С.М. Позарецька