Справа № 746/572/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»» (далі ТОВ «Коллект Центр», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року

№ 4509579 у сумі 15 703,21 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням

5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 615,00 грн., інфляційні збитки 80,00 грн., нараховані 3% річних 8,21 грн.

Також товариство просить стягнути з відповідача суму сплаченого при поданні позову судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

23 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4509579, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у строк, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та в строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач не виконала свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування кредитом. У зв`язку із нездійсненням платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.

04 лютого 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги, в тому числі за кредитним договором від 23 липня 2021 року № 4509579 на сумі 15 615,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги

10 615,00 грн. Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 на вказану суму (реєстр боржників від 04 лютого 2022 року до договору факторингу від

04 лютого 2022 року № 04-02-01/2022).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579.

Згідно з реєстром боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579 на загальну суму 15 703,21 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням

5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 615,00 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання

88,21 грн.

Оскільки всупереч умовам договору про споживчий кредит, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором, відповідач у добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань за цим договором, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок ТОВ «Коллект Центр», тобто ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579 , ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у судовому порядку.

Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Справу призначено до розгляду на 14 год. 00 хв.

23 грудня 2025 року. Цією ухвалою сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Сторонам направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви клопотала про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача (частина третя статті 211 ЦПК України). Зазначила, що проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідач у судове засідання не прибула. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. У заяві також вказала, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором та судових витрат, пов`язаних на оплатою судового збору, визнає повністю, однак просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, які позивач просить стягнути з неї.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами цього позову, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

23 липня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4509579, згідно з яким позичальнику надано кредит у гривні, у безготівковій формі, шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (пункти 1.2., 2.1. договору), у сумі 5 000,00 грн (пункт 1.3. договору), строком на 25 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту (графік платежів) (пункт 1.4.), зі сплатою за користування 1,90 % на день (пункт 1.5.1. договору).

Кредитний договір укладено за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (пункт 1.1. кредитного договору).

На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гриві, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункт 1.2. договору).

Цей договір про надання фінансового кредиту укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформації телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Закону України «Про електронну комерцію». Електронний ідентифікатор підпису ОСОБА_1 М205197.

Відповідач 23 липня 2021 року за допомогою системи EasiPay отримала кошти в сумі 5000,00 грн на кредитну картку № НОМЕР_1 згідно з умовами кредитного договору від 23 липня 2021 року № 4509579 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (додається до позовної заяви).

У свою чергу ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконувала, тому згідно з розрахунком станом на 10 січня 2023 року у неї перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» утворилась заборгованість у сумі 15 615,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням заборгованість за основним зобов`язанням 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 615,00 грн.

04 лютого 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги, в тому числі за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579 у сумі 15 615,00 грн. Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 на вказану суму (реєстр боржників від 04 лютого 2022 року до договору факторингу від 04 лютого 2022 року № 04-02-01/2022).

Згідно з пунктом 2.1. вказаного договору факторингу за цим договором клієнт первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами позики (надання фінансових послуг), укладеними між клієнтом і боржником.

Пунктом 2.2 договору визначено, що фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до пункту 2.3. договору факторингу фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579 .

Згідно з пунктом 2.1. договору про відступлення права вимоги за цим договором у порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору.

Згідно з реєстром боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 (додаток № 3) ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579 на суму 15703,21 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 615,00 грн. ТОВ «Вердикт Капітал» скористалось передбаченим пунктом 2.3. договору факторингу від 04 лютого 2022 року № 04-02-01/2022 правом і нарахувало інфляційні збитки 80,00 грн, а також 3 % річних 8,21 грн після укладення договору факторингу між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» на загальну суму 88,21 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

На підставі частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Не виконуючи належним чином зобов`язання за Кредитним договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з наданими суду розрахунками, станом на день формування позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579 15 703,21 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 615,00 грн, інфляційні збитки 80,00 грн та 3% річних 8,21 грн.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав доказів що заборгованість, є меншою чи відсутня.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем.

Станом на день подання позовної заяви відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права позивача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини першої статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушує умови договору та своєчасно не виконує умови кредитного договору, в результаті чого має заборгованість перед кредитором.

З огляду на доведеність факту існування між сторонами грошового зобов`язання та обізнаність відповідача з умовами кредитування, нараховані за кредитним договором проценти є складовою загальної вартості кредиту та враховуються при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не виконала умови договору про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579, не погасила заборгованість за кредитом та не сплатила проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову, стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит від 23 липня 2021 року № 4509579 в сумі 15 703,21 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням з яких заборгованість за основним зобов`язанням 5 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 615,00 грн., інфляційні збитки 80,00 грн та нараховані 3% річних 8,21 грн.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 02 грудня 2025 року № позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року № 01-07/2024, укладеного ТОВ «Коллект Центр» з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»;

- прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс»;

- копію заявки на надання юридичної допомоги від 01 жовтня 2025 року № 2469

- копію витягу від 31 жовтня 2025 року з акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року;

Із вказаних документів вбачається, що розмір витрат на правничу допомогу становить 9 000,00 грн.

У витязі від 31 жовтня 2025 року з акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року згідно з договором від 01 липня 2024 року № 01-07/2024, підписаному сторонами договору, вказано, що сторони договору погодили, відповідно до заявки про надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , надання послуг та їх вартість, а саме:

1) надання усної консультації (2 год. 3 000,00 грн);

2) складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором для подання до суду (2 год. 6 000,00 грн);

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідач у справі ОСОБА_1 у поданій до суду заяві ставить питання про зменшення судових витрат на правничу допомогу.

Вивчивши доводи представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дослідивши надані ТОВ «Коллект Центр» докази, що підтверджують обсяг, наданих товариству Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» у цій справі, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача підлягає задоволенню.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

При цьому суд враховує, що участі в судових засіданням представник позивача не приймав, позов не є складним, оскільки кредитний договір є типовим, особливо враховуючу тривалу співпрацю Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «Коллект Центр», що встановлено судом з відкритих джерел, як то з Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема у зв`язку з поданням позовів про стягнення кредитної заборгованості, тому підготовка такої позовної заяви не могла зумовити витрату значного часу, а необхідність двочасової консультації щодо розгляду саме цієї справи також викликає у суду сумніви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», частиною першою статті 526, частиною другою статті 1050, частиною другою статті 1054 ЦК України, статтями 2, 5, 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором від 23 липня 2021 року № 4509579 у сумі 15 703 (п`ятнадцять тисяч сімсот три) грн 21 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Нагорна