Провадження № 2/947/4669/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Петрової А.М.,
представника позивача Лях Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ГРАНДІС ПАРК» про розірвання кооперативного договору, стягнення коштів та припинення права власності,
11 липня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати кооперативні договори, стягнути кошти з Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ГРАНДІС ПАРК» на користь ОСОБА_1 та скасувати право власності Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ГРАНДІС ПАРК» на нерухоме майно.
Позивач вказує, що Обслуговуючий кооператив створювався з метою задоволення житлових потреб його учасників та забезпечення таких учасників житлом внаслідок будівництва житлового будинку. Зазначає, що станом на дату звернення до суду будівництво об`єкта не розпочиналось.
Позивач також звертає увагу на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 7 жовтня 2020 року по справі №916/1365/20 було частково задоволено позовні вимоги Комунального підприємства Міське капітальне будівництво до Товариства з обмеженою відповідальністю «Забудова 2000» про розірвання договору та стягнення. Зокрема, судом було вирішено розірвати договір про спільну діяльність (просте товариство), укладений 12.08.2016 р. між Комунальним підприємством «Міське капітальне будівництво» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Забудова 2000», яке мало стати виконавцем будівництва зазначеного житлового будинку, а отже, забудовник втратив право на здійснення будівництва зазначеного житлового будинку для задоволення потреб Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ГРАНДІС ПАРК».
У позовній заяві позивач просить розірвати кооперативні договори, стороною яких є ОСОБА_1 та Обслуговуючий кооператив «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ГРАНДІС ПАРК», стягнути в примусовому порядку пайові внески в грошовій формі на користь ОСОБА_1 , стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати з відповідача у зв`язку із невиконання ним свого грошового зобов`язання та кооперативних договорів та повернути у приватну власність ОСОБА_1 нерухоме майно, яке виступало пайовими внесками за кооперативними договорами, стороною яких вона є.
Ухвалою судді від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09.09.2025 року на 14.00 год.
У зв`язку з неявкою відповідача, підготовче судове засідання, призначене на 09.09.2025 року на 14.00 год., було відкладено до 03.10.2025 року до 11.00 год.
Протокольною ухвалою суду від 03.10.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.11.2025 року на 12.00 год.
У зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання, призначене на 10.11.2025 року на 12.00 год., було відкладено до 11.12.2025 року до 14.00 год.
11.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
В судове засідання, призначене на 11.12.2025 року, з`явився представник позивача ОСОБА_1 Лях Роман Миколайович, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ГРАНДІС ПАРК» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подачу відзиву не скористався.
Судова кореспонденція, скерована на ім`я відповідача повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Предметом діяльності кооперативу є організація та фінансування будівництва Об`єкту, експлуатація тa управління Об`єктом будівництва.
Фінансування будівництва здійснювалось, в тому числі шляхом внесення пайових внесків у грошовій формі та у формі внесків речових прав на нерухоме майно, яке вноситься учасниками кооперативу та асоційованими членами.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_2 , яка складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 35,9 кв.м., в тому числі житловою 26,0 кв.м.
Ціна паю складала 138 800,00 (сто тридцять вісім тисяч вісімсот) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому, ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 1. ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна, яке відноситься до пайового внеску 138 800,00 (сто тридцять вісім тисяч вісімсот) гривень, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 1.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_3 , яка складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 38,4 кв.м., в тому числі житловою 25,6 кв.м.
Ціна паю становила 140 000,00 (сто сорок тисяч) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 2.
ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна 140 000,00 (сто сорок тисяч) гривень, яке відноситься до пайового внеску, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 2.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_4 , яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 44,2 кв.м., в тому числі житловою 32,1 кв.м.
Ціна паю становила 1 125 000,00 (один мільйон сто двадцять п`ять тисяч) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому, ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 3.
ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна 1 125 000,00 (один мільйон сто двадцять п`ять тисяч) гривень, яке відноситься до пайового внеску, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 3.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_5 , яка складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 36,3 кв.м., в тому числі житловою 25,9 кв.м.
Ціна паю становила 148 800,00 (сто сорок вісім тисяч вісімсот) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому, ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 4.
ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна 148 800,00 (сто сорок вісім тисяч вісімсот) гривень, яке відноситься до пайового внеску, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 4.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_6 , яка складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 34,4 кв.м., в тому числі житловою 25,0 кв.м.
Ціна паю становила 140 000,00 (сто сорок тисяч) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому, ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 5.
ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна 140 000,00 (сто сорок тисяч) гривень, яке відноситься до пайового внеску, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 5.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_7 , яка складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 35,7 кв.м., в тому числі житловою 25,5 кв.м.
Ціна паю становила 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому, ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 6.
ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) гривень, яке відноситься до пайового внеску, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 6.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_8 , яка складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 36,0 кв.м., в тому числі житловою 25,7 кв.м.
Ціна паю становила 141 940,00 (сто сорок одна тисяча дев`ятсот сорок) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому, ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 7.
ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна 141 940,00 (сто сорок одна тисяча дев`ятсот сорок) гривень, яке відноситься до пайового внеску, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 7.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Пайовий внесок вноситься (сплачується) в негрошовій формі майном, а саме шляхом передачі до пайового фонду Кооперативу квартири під АДРЕСА_9 , яка складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 34,6 кв.м., в тому числі житловою 25,1 кв.м.
Ціна паю становила 148 221,00 (сто сорок вісім тисяч двісті двадцять одна) гривень.
У зв`язку із зміною назви Кооперативу було укладено новий кооперативний Договір від 11.12.2020 року.
В подальшому, ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав та переведення обов`язків за кооперативним договором № 8.
ОСОБА_1 сплатила на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі пайового внеску вартості майна 148 221,00 (сто сорок вісім тисяч двісті двадцять одна) гривень, яке відноситься до пайового внеску, а останній передавав їй права та обов`язки пайовика та як наслідок право на отримання у приватну власність квартири, яка буде збудована у майбутньому за умовами кооперативного договору.
Таким чином, до позивача перейшли всі права асоційованого члена кооперативу за Кооперативним договором № 8.
Відповідно до кооперативного договору, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Таким чином, відповідно до умов кооперативних договорів № № 1-8, стороною яких є позивач, строк закінчення будівництва 4 квартал 2022 року.
Також суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду Одеської області від 7 жовтня 2020 року по справі №916/1365/20 частково задоволено позовні вимоги Комунального підприємства Міське капітальне будівництво до Товариства з обмеженою відповідальністю «Забудова 2000» про розірвання договору та стягнення. Вирішено розірвати договір про спільну діяльність (просте товариство), укладений 12.08.2016 року між Комунальним підприємством Міське капітальне будівництво та Товариством з обмеженою відповідальністю «Забудова 2000».
Під час розгляду справи №916/1365/20 судом встановлено, що 04.06.2008 року між КП «Міське капітальне будівництво» та ТОВ «Забудова 2000» було укладено договір про спільну діяльність (просте товариство) №9/и, та додаткову угоду до нього №3 від 31.05.2013 р., відповідно до п. 2.2 якого, метою спільної діяльності учасників є будівництво та введення в експлуатацію об`єкта, а саме: об`єкт будівництво житлового комплексу жилих будинків з об`єктами обслуговування і підземним паркінгом, розташованих в межах вулиць: Комарова, Терешкової, Маршрутної, Сибірської.
Відповідно до п.5.3.15 договору, з урахуванням додаткової угоди до нього, з моменту підписання та реєстрації в установленому порядку учасником 1 договору оренди земельної ділянки, вказаного в п. 3 рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 року № 1357-VІ та на протязі усього строку дії Договору оренди землі, щомісячно до 10-го числа поточного місяця компенсувати (сплачувати) учаснику 1 кошти (орендну плату), що підлягає перерахуванню за користування земельною ділянкою площею 2,4864 га за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перерахування авансових платежів на розрахунковий рахунок учасника 1, які забезпечать можливість своєчасної орендної плати за користування земельною ділянкою за період не менше трьох місяців (з врахуванням поточного).
14.04.2011 року між виконавчим комітетом Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Забудова 2000» (забудовник) було укладено договір пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси №176, відповідно до п.1 якого предметом даного договору є пайова участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси, у зв`язку з наміром забудовника здійснити будівництво комплексу жилих будинків з об`єктами обслуговування і підземним паркінгом, розташованих в межах вулиць: Маршрутної, Сибірської, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у узгоджені строки, зокрема, з завершенням будівництва 31.12.2018р.
Зазначені вище обставини є такими, що встановлені судом під час розгляду іншої справи, а тому додаткового доказування не потребують та є встановленими.
Таким чином, суд приходить до висновку, що забудовник ще в 2020 році втратив право на здійснення будівництва будинку за вказаною адресою, у зв`язку із чим умови кооперативних договорів № № 1-8, стороною яких є позивач, не можуть бути виконані.
Питання правового статусу, організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів регулюються нормами Конституції України, Цивільного та Житлового кодексів, Закону України «Про кооперацію», а також Примірного статуту, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 186 від 30 квітня 1985 року.
Зокрема, правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються в Законі України «Про кооперацію». Кооперативи за цим законом поділяються на виробничі, обслуговуючі та споживчі, а за напрямками діяльності можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
Відповідно до Примірного статуту, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 186 від 30 квітня 1985, житлово-будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).
Таким чином, ЖБК це вид споживчого кооперативу, який утворюється громадянами на добровільних засадах на підставі членства і об`єднання майнових (пайових) внесків з метою задоволення своїх житлових потреб шляхом спільної участі в будівництві багатоквартирного будинку, його наступному утриманні й управлінні будинком і прибудинковою територією.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про кооперацію», кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.
Згідно ст.8 Закону України «Про кооперацію», статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність і повинен містити положення, що не суперечать законодавству.
Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Членство в кооперативі припиняється у разі: несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу-ст.ст.11,13 Закону.
Згідно статті 12 Закону України «Про кооперацію», основними правами члена кооперативу є одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки визначені його статутом.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про кооперацію», у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.
Відповідно до кооперативних договорів, стороною яких є позивач, у випадку розірвання договору за ініціативою пайовика (позивач), в будь-якому іншому випадку розірвання цього договору, пай підлягає поверненню в грошовій формі або об`єктом нерухомості, зазначеним у п. 1 договору (майбутній об`єкт будівництва).
Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
З юридичної точки зору, договір пайової участі в будівництві містить елементи одного чи кількох цивільно-правових договорів і відповідно в останньому випадку може бути кваліфікований як змішаний договір.
Згідно статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частково такі договори мають ознаки декількох видів угод, наприклад договорів про спільну діяльність; інвестиційних контрактів; договорів підряду; договорів доручення та/або комісії; договорів купівлі-продажу майна тощо.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ГРАНДІС ПАРК» в частині розірвання кооперативних договорів № № 1-8, стороною яких є позивач та відповідач, підлягають задоволенню.
Щодо вимог про примусове стягнення пайових внесків в грошовій формі на користь ОСОБА_1 ; стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з відповідача у зв`язку із невиконанням кооперативних договорів та повернення у приватну власність ОСОБА_1 нерухомого майна, яке виступало пайовими внесками за кооперативними договорами, стороною яких вона є, суд зазначає наступне.
На думку суду, вимоги про примусове стягнення пайових внесків, сплачених позивачкою в грошовій формі та вимоги про повернення у приватну власність ОСОБА_1 нерухомого майна, яке виступало пайовими внесками за кооперативними договорами, стороною яких вона є, є взаємовиключними у зв`язку із тим, що у випадку задоволення вказаних позовних вимог матиме місце фактичне подвійне повернення на користь ОСОБА_1 пайових внесків як у вигляді спірних квартир, так і у вигляді їх грошового еквіваленту.
У зв`язку із цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ГРАНДІС ПАРК» в частині примусового стягнення на користь позивачки пайових внесків у грошовій формі за кооперативними договорами № № 1-8 та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ГРАНДІС ПАРК» в частині повернення у приватну власність ОСОБА_1 нерухомого майна, яке виступало пайовими внесками за кооперативними договорами, стороною яких вона є.
Щодо позовних вимог про нарахування та стягнення пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у встановлений договорами строк, невжиттям заходів щодо повернення паю у зв`язку із неможливістю виконати умови Договору, та бездіяльністю протягом тривалого часу, слід застосувати щодо відповідача штрафні санкції відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено обов`язок платників грошових коштів сплатити на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 629 ЦК України обов`язковість договору є одним із фундаментів, на якому базується цивільне право. Уклавши договір, сторони набувають не лише суб`єктивні права, а й обов`язки, які вони мають виконувати.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У Постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року по справі № 295/3792/16 вказано, що враховуючи приписи ст. 651 ЦК України істотним порушенням умов договору є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.
При цьому, Верховний Суд виснував, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.
Статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.
У зв`язку із тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, така бездіяльність спричинила для позивачки додаткові збитки, що полягають у фактичному замороженні сплачених нею пайових внесків в грошовій формі на невизначений строк, що спричиняє знецінення вказаних грошових коштів, неотриманні конкретного нерухомого майна проінвестованих об`єктів нерухомості та безпідставному володінню відповідачем зазначеними грошовими коштами, що само по собі є підставою для застосування стосовно нього відповідальності за невиконання зобов`язань.
Позивачем надано до суду розрахунок штрафних санкцій (пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат), які, на думку позивача підлягають стягненню з відповідача за невиконання ним взятих на себе зобов`язань за кооперативними договорами № № 1-8.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 533, 610-612, 624, 626, 629, 651 ЦК України , ст. ст. 10, 12, 76, 77, 81, 89, 141, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ГРАНДІС ПАРК» про розірвання кооперативного договору, стягнення коштів та припинення права власності, задовольнити частково.
В решті позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: О. М. Куриленко