Справа №: 671/1957/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 грудня 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Подіновської Г.В.,

з участю секретаря судового засідання Краснай Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

23.10.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 21.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4667917 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 7000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачці кредит у розмірі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку. Відповідачка своїх зобов`язань за договором не виконує.

27.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 27/02/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в сумі 41647,45 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 6999,99 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 26562,47 грн., заборгованість за процентами нарахованими позивачем - 8084,99 грн., та судові витрати. А також в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, зазначити в рішенні про нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала.

На підставі ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4667917 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі договір), що підтверджується копією вказаного договору, додатками № 1 та № 2 до договору, копією паспорту споживчого кредиту (а.с. 18-35).

Відповідно до умов договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в розмірі 7000 грн., шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 , на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредитування 360 днів. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,5 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Термін повернення кредиту 15.05.2025.

ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором і перерахувало відповідачці кредит в сумі 7000 грн. на платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією листа ТОВ «Пейтек» № 6 від 06.03.2025 (а.с. 52).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 27.02.2025, заборгованість відповідачки перед ТОВ «Лінеура Україна» за вказаним кредитним договором склала 37062,46 грн., з яких: 6999,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 26562,47 грн. заборгованість по процентах, 3500,00 грн. штрафні санкції (а. с. 68-72).

27.02.2025 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 27/02/2025, відповідно до якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4667917 в сумі 37062,46 грн., що підтверджується копією вказаного договору факторингу, копією витягу з реєстру боржників, копіями платіжних інструкцій № 5 від 27.02.2025, № 1028 від 27.02.2025 (а.с. 82-86, 65 зворот, 66-67, 105-106).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.05.2025, після відступлення права вимоги, позивач нарахував відповідачці проценти за вищевказаним кредитним договором в сумі 8085 грн. (а.с. 73-75).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа № 6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором № 4667917 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.05.2024, і надало відповідачці кредит в сумі 7000 грн. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого має заборгованість. Позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за вказаним договором на підставі договору факторингу.

За таких обставин, суд вважає, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «Українські фінансові операції», як нового кредитора, заборгованість за договором № 4667917.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 41647,45 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 6999,99 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором - 26562,47 грн., заборгованість за процентами нарахованими позивачем - 8084,99 грн.

Разом з тим, розрахунок заборгованості за процентами за період з 21.08.2024 по 15.05.2025 виконано, виходячи із встановленої договором денної процентної ставки 1,5%, що не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон).

22.11.2023 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

- протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно);

- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З огляду на вказане, нарахування заборгованості за процентами за період з 21.08.2024 по 15.05.2025, виходячи із денної процентної ставки в розмірі 1,5% не відповідає вимогам Закону.

Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту складає 6999,99 грн., заборгованість за процентами за період з 21.08.2024 по 15.05.2025 (268 днів), виходячи із денної процентної ставки в розмірі 1,0%, повинна становити 18760 грн. (70 х 268), а не 28140 грн.

Таким чином, заборгованість за процентами що підлягає стягненню з відповідача за договором № 4667917 від 21.05.2024 становить 25267,47 грн. (26562,47 + 8085 9380).

Крім того, позивач просить в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, зазначити в рішенні про нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на вказане, позовні вимоги в цій частині, задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 4667917 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.05.2024 в розмірі 32267,46 грн., з яких: 6999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 25267,47 грн. заборгованість за процентами.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в сумі 1876,82 грн. (2422,40 х 32267,46 : 41647,45), та документально підтверджені витрати (а.с. 36-42, 48, 120-121) на професійну правничу допомогу в сумі 7747,76 грн. (10000 х 32267,46 : 41647,45).

Керуючись ст.ст. 512, 516, 526, 610, 629, 612, 625, 1054, 1077, 1084, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 12-13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 268, 280-282, 284, 288-289, 354-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 4667917 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.05.2024 в сумі 32267,46 грн., з яких: 6999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 25267,47 грн. заборгованість за процентами.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір в сумі 1876,82 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7747,76 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», код в , місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 15 грудня 2025 року.

Суддя Г.В. Подіновська