головуючий у суді І інстанції Кирильчук І.А.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року про передачу справи за підсудністю у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства стосовно дитини після смерті батька,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту батьківства стосовно дитини після смерті батька.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року направлено за підсудністю на розгляд до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства стосовно дитини після смерті батька.

Не погоджуючись із указаною ухвалою адвокат Білий Дмитро Олегович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що місце проживання має розумітися, як фактичне місце проживання, а не лише місце реєстрації. Наголошує, що разом із заявою про встановлення факту, скаржниця подала договір оренди з адресою свого фактичного місця проживання у місті Києві, що свідчить про наявність житла саме в м. Києві.

10 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Кравець І.В., в яких він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що закон прямо визначає підсудність - лише за місцем зареєстрованого проживання заявника відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільно процесуальному кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, Голосіївський районний суд міста Києва виходив з того, що зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 , а належних доказів того, заявник як внутрішньо-переміщена особа змінила реєстрацію свого місця проживання в Голосіївському районі міста Києва немає, тому в силу вимог частини першої статті 316 ЦПК України заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва та підлягає направленню на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 с. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:

1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;

2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Загальні підстави для визначення підсудності цивільних справ визначені у статях 27 та 28 ЦПК України, норми яких передбачають, що позови подаються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача або позивача.

Аналіз вказаних норм свідчить, що заява у справі окремого провадження подається заявником до суду за місцем свого проживання або перебування.

Згідно частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання це - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Так, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 вказувала, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально віднесено до Голосіївського району міста Києва.

Факт проживання ОСОБА_1 саме за цією адресою підтверджується: договором оренди від 05 вересня 2025 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва, оскільки судом першої інстанції не було враховано, що місце проживання має розумітися, як фактичне місце проживання, а не лише місце реєстрації.

Ураховуючи викладене, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба