Справа № 551/836/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2025 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Сиволапа Д.С.,
секретаря Бараненко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Миргородського району Полтавської області, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «НСК-2020», ОСОБА_5 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів та відновлення становища, що існувало до порушення,
26 серпня 2025 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Близнюка Ігоря Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про визнання недійними чотирьох договорів купівлі-продажу транспортних засобів, укладених відповідачем 1 з кожним з інших відповідачів (2-5).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_2 , маючи боргові зобов`язання перед позивачем, з метою їх уникнення, здійснив відчуження належних йому чотирьох транспортних засобів, а отже дані правочини мають ознаки фраудаторних та підлягають визнанню судом недійсними.
Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року відкрито провадження та призначено дату підготовчого засідання. За клопотанням позивача з сервісних підрозділів МВС витребувано документи щодо перереєстрації належних ОСОБА_2 транспортних засобів на інших співвідповідачів.
Зважаючи на те, що точні анкетні дані і адреси проживання відповідачів 2-3 та 5 на час відкриття провадження суду були не відомі, ним прийнято рішення про направлення даним особам копії позовної заяви з додатками після отримання судом інформації щодо адрес проживання та повних анкетних даних вказаних відповідачів від сервісних центрів МВС.
Станом на 25 вересня 2025 року від сервісних центрів МВС надійшла запитувана судом інформація. В зв`язку цим ухвалою суду від 25 вересня 2025 року уточнено анкетні дані відповідачів 2-3, 5, які не були відомі суду на час відкриття провадження у справі.
Кожному з відповідачів судом крім відповідних ухвал та судових повісток були направлені поштою копії позовної заяви з додатками.
Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про проведення засідання без участі позивача та його представника, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти винесення заочного рішення у справі.
Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, всі відповідачі не з`явились в підготовче засідання та двічі в судові засідання, відзиву на позовні заяви не подавали.
В зв`язку з викладеним, суд, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини та правовідносини, які їх супроводжують.
З рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 09 березня 2023 року № 551/2272/22, яке 19 вересня 2023 року було залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду і набрало законної сили (а.с.16-26) та копії письмової боргової розписки від 29.12.2019 слідує, що 29 грудня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 275000 доларів США, а останній зобов`язався повернути позичені кошти до 01 травня 2020 року та сплатити винагороду за користування ними в розмірі 5% за кожний місяць.
У зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором позики, позикодавець ОСОБА_1 01 листопада 2022 року звернувся за захистом своїх прав до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом про стягнення боргу.
Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 29 грудня 2019 року в сумі 764253,96 доларів США,з яких 275400 доларів США в рахунок відшкодування основної суми боргу, 468180 в рахунок відшкодування процентів від суми позики та 20673,86 доларів США в рахунок відшкодування 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання з 02 травня 2020 року по 01 листопада 2022 року.

При цьому під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції позичальник ОСОБА_2 не заперечував написання ним боргової розписки, натомість заперечував отримання грошових коштів в сумі 275400 доларів США за нею.

05 грудня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження № 73514187 з виконання виконавчого листа Шишацького районного суду Полтавської області від 04.12.2023 № 551/2272/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 764253,86 доларів США (а.с.27-28).

Постановами даного приватного виконавця від 06.12.2023 та від 07.12.2023 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , зокрема транспортні засоби TOYOTA н.з. НОМЕР_1 , ЗИЛ н.з. НОМЕР_2 , ЗИЛ н.з. НОМЕР_3 (а.с. 29-34).

З листа-відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1245 від 12.09.2025 № 31/29/1245/21-18742-2025 слідує, що ОСОБА_2 належав транспортний засіб - автомобіль PS 253, 1988 року випуску VIN НОМЕР_4 , шасі НОМЕР_5 , об`єм двигуна 14860 куб.см., жовтого кольору, вид палива дизельне пальне, який 14 листопада 2020 року був перереєстрований на ТОВ «НСК-2020» на підставі договору купівлі продажу № 7877/20/005203 від 14.11.2020, виданого ФОП ОСОБА_6 . Автомобілю видано номерні знаки НОМЕР_6 . Станом на 12.09.2025 він зареєстрований за ТОВ «НСК-2020».

Надати копію відповідного договору купівлі-продажу не видається можливим в зв`язку з його знищенням 12.07.2024 по закінченню строку зберігання (а.с.116).

З листа-відповіді Регіонального сервісного центра в м. Києві (філія Головного сервісного центру МВС) від 25 вересня 2025 року № 31/26/22-9911-2025 слідує, що ОСОБА_2 належав транспортний засіб ЗИЛ 431412, номерний знак НОМЕР_7 , 1991 року випуску, синього кольору, шасі (VIN) НОМЕР_8 , об`єм двигуна 4750 куб см., тип палива дизельне пальне, який 25 червня 2020 року був перереєстрований з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору комісії № 7768/20/001683 від 05.06.2020 та договору купівлі-продажу № 7768/20/001683 від 05.06.2020, укладених у суб`єкта господарювання ТОВ «ПЛАНЕТА АВТО ГРУП» .

Станом на 23.09.2025 вказаний транспортний засіб обліковується за ОСОБА_3 . Надати копії документів на підставі яких проводилась перереєстрація не видається можливим в зв`язку з їх знищенням по закінченню трирічного строку зберігання (а.с.130).

Лист аналогічного змісту під номером 31/26-500аз від 06.05.2024 був наданий РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві на адвокатський запит, що подавався в інтересах позивача (а.с.100-101).

З листа-відповіді Територіального сервісного центру МВС № 5341 від 13.09.2025 № 31/32/5341-18789-2025 слідує, що ОСОБА_2 належав транспортний засіб МАЗ 5337, АВТОКРАН 10-20Т, 1992 року випуску, VIN НОМЕР_9 , колір червоний, номерний знак НОМЕР_10 , об`єм двигуна 11150 см. куб, який 02 липня 2020 року був перереєстрований на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Надати копії документів на підставі яких проводилась перереєстрація не видається можливим в зв`язку з їх знищенням по закінченню трирічного строку зберігання (а.с.117).

З вищевказаного листа та доданих до нього копій документів також слідує, що ОСОБА_2 з 2013 року належав транспортний засіб автомобіль SAAB 9-5, 2002 року випуску, VIN НОМЕР_11 , колір сірий, номерний знак НОМЕР_12 , об`єм двигуна 2290 см. куб., тип пального бензин або газ.

На підставі договору комісії № 7268/22/1/003459 від 02.09.2022, укладеному між ТОВ «С.П.К.М.» та ОСОБА_2 , а також договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7268/22/1/003459 від 03 вересня 2022 року, укладеному між ТОВ «С.П.К.М.» та ОСОБА_5 даний транспортний засіб було продано ОСОБА_5 за 5000 грн. (а.с. 117-127).

З листа Територіального сервісного центру МВС № 5345 від 04.04.2024 № 31/32/5345-19 слідує, що перереєстрація автомобіля SAAB 9-5, 2002 року випуску з ОСОБА_2 на ОСОБА_5 здійснена 16 вересня 2022 року (а.с.92).

Позивач стверджує, що відчуження відповідачем ОСОБА_2 вищевказаних транспортним засобом має ознаки фраудаторних правочинів, оскільки маючи невиконані зобов`язання з погашення боргу перед ОСОБА_1 , строк виконання яких настав 01 травня 2020 року, ОСОБА_2 , діючи недобросовісно та зловживаючи правами, з метою недопущення звернення стягнення на майно, здійснив відчуження належних йому транспортних засобів за рахунок яких могли були бути задоволені вимоги боржника про погашення заборгованості.

Отже, суду слід з`ясувати чи дійсно правочини щодо відчуження вищенаведених транспортних засобів, які належали відповідачу ОСОБА_2 , мають ознаки фраудаторних, тобто були вчинені боржником на шкоду кредитору.

Чинне законодавство України не містить чіткого визначення фраудаторних правочинів.

Зокрема, у Кодексі України з процедур банкрутства є посилання на поняття «фраудаторний правочин», однак його визначення відсутнє.

Також ознаки фраудаторного правочину та підстави визнання його недійсним вказані у ч. 4 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження». Дана норма передбачає , що укладення протягом строку, зазначеного в частині третій цієї статті, правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна, є підставою для визнання такого правочину недійсним.

У своїй постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».

Відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 3 статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 07.10.2020 в справі № 755/17944/18 та постанови ВП ВС від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.

Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях

Відповідно до ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що вчинені ОСОБА_2 правочини щодо відчуження належних йому 4-х транспортних засобів не ґрунтуються на достатніх доказах та мають характер припущень.

Так, судом встановлено, що дані оспорювані правочини вчинені у достатньо тривалий проміжок часу, а саме у період з 25 червня 2020 року по 16 вересня 2022 року, тобто не можна стверджувати, що вони укладені відповідачем ОСОБА_2 в якомусь терміновому порядку.

При цьому всі ці правочини вчинені, не лише до моменту відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, а й до моменту звернення відповідача ОСОБА_1 до суду із відповідним позовом 01 листопада 2022 року. Зокрема 3 правочини вчинені за 2 роки до вищевказаного моменту.

Із рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 09.03.2023 слідує, що ОСОБА_2 категорично заперечував отримання ним в позику від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 275400 доларів США а, отже й наявність у нього зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів за користування ними.

За таких обставин, зобов`язання перед ОСОБА_1 з повернення суми боргу, сплати процентів та 3% річних виникло у ОСОБА_2 саме на підставі судового рішення, яке набрало законної сили 19.09.2023.

З описової частини цього рішення суду слідує, що ухвалами суду від 22 грудня 2022 року та від 04 січня 2023 року було накладено арешт на майно відповідача ОСОБА_2 у вигляді інших транспортних засобів.

Крім того, постановами державного виконавця від 06 та 07 грудня 2023 року накладено арешт на його майно у вигляді квартири в м. Полтаві, трьох транспортних засобів, часток у статному капіталі ТОВ «УКРБУДТРАНС-ТРЕЙД», ТОВ «ТБК «БУДПОСТАЧ» (а.с.29-34).

Тобто, відчужені протягом 2020-2022 років ОСОБА_2 чотири транспортні засоби були далеко не єдиним його коштовним майном.

Таким чином, з огляду на час вчинення правочинів по відчуженню належних ОСОБА_2 4-х автомобілів, які мали місце задовго до моменту звернення позивача ОСОБА_1 до суду із позовом про погашення нерухомості, наявності у ОСОБА_2 іншого коштовного рухомого та нерухомого майна, яке не було ним відчужене, а ні до звернення ОСОБА_1 до суду із позовом, а ні після цього, у суду відсутні достатні підстави вважати, що вказані правочини були вчинені з метою подальшого недопущення звернення стягнення на вказане майно та мали наслідком подальшу неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 перед кредитором ОСОБА_1 , тобто мають ознаки фраудаторних правочинів та потребують застосування наслідків фраудаторності.

Отже, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог повністю чи частково та вважає необхідним відмовити у їх задоволенні.

В зв`язку відмовою у задоволені позовних вимог всі судові витрати, понесені позивачем, суд відносить на його рахунок. Документально підтверджені судові витрати відповідачів відсутні, а отже їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 280-284, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «НСК-2020», ОСОБА_5 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів та відновлення становища, що існувало до порушення відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути переглянуто Шишацьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача (відповідачів), поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено відповідачем (відповідачами) до Полтавського апеляційного суду в 30 денний строк з дня постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду в 30 денний строк з дня його проголошення.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап