Справа №592/6830/24
Провадження №2/592/205/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретар судового засідання: Глазько С. О. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшая Тетяна Миколаївна, Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису про народження, встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В :

30.04.2024 ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису про народження, встановлення факту родинних відносин. У позовній заяві позивачка ОСОБА_6 просила: 1. Визнати недійсним з моменту укладення шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 09.01.1986, актовий запис № 86, складений Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) . 2. Анулювати актовий запис про народження ОСОБА_8 № 1174, складений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18.06.1988. 3. Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: те, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_8 . В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. 05.06.2007 ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_8 , про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві того ж дня було складено відповідний актовий запис № 1096 та було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу позивачці було присвоєне прізвище чоловіка - ОСОБА_11 . Від шлюбу з ОСОБА_8 . ОСОБА_1 має двох неповнолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 05.06.2013) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 26.02.2019) . Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_4 та актового запису про його народження № 1174, матір`ю ОСОБА_8 записана ОСОБА_12 , батьком - ОСОБА_2 . Зазначені особи перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.01.1986 до 20.06.1996, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 05.04.2024. Проте, фактичних шлюбних відносин зазначені особи ніколи не підтримували, спільно не жили, а біологічним батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_12 проживала однією сім`єю та підтримувала фактичні шлюбні відносини з 1979 року. В подальшому ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_9 та взяла його прізвище - ОСОБА_13 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , повторно виданим Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.04.2024. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 також помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , повторно виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02.02.2022. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його біологічний батько ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , повторно виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.11.2023. У день смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, до складу якої входить належна йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 25.11.2009 приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Хміль Т. М. , зареєстрованого в реєстрі за № 5010, земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована по АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, а також будівельні матеріали, вкладені у будівництво розташованого на ній жилого будинку та господарських будівель, які на час смерті спадкодавця не були введені в експлуатацію. Зважаючи на те, що особистого розпорядження на випадок своєї смерті (заповіту) ОСОБА_9 не складав, спадкування майна, яке залишилося після його смерті, здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, першочергове право на спадкування належної ОСОБА_9 земельної ділянки та будівельних матеріалів, вкладених у будівництво розташованого на ній жилого будинку та господарських будівель, за умови доведення факту його батьківства відносно ОСОБА_8 мав би саме ОСОБА_8 , якби він був живим на час відкриття спадщини. Крім того, зважаючи на те, що ч. 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, першочергове право на спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_9 , за умови доведення факту його батьківства відносно ОСОБА_8 , матимуть його неповнолітні онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вважаються такими, що прийняли спадщину в силу вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Між тим, зважаючи на те, що на час народження ОСОБА_8 його мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який відповідно до вимог ст. ст. 52, 54 чинного на той час КпШС України був записаний його батьком в актовому записі про народження та у виданому на його підставі свідоцтві, існують підстави для визнання укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 шлюбу недійсним та анулювання актового запису про народження ОСОБА_8 . Позивачка в позовній заяві зазначає про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 були рідним братом та сестрою, а шлюб був укладений з метою уникнення відповідачем призову на військову службу в Афганістані. Фактичних шлюбних стосунків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ніколи не підтримували, мешкали окремо, спілкувалися як брат і сестра та, відповідно, спільних дітей не мали. Фактичним чоловіком та біологічним батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , який підтримував фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_7 з 1979 до дня смерті. Зазначені обставини відомі всім членам сім`ї позивачки та відповідача. Викладені обставини, у відповідності до вимог ст. 45 КпШС України, дають підстави для визнання укладеного 09.01.1986 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 шлюбу недійсним. Позивачка вважає, що за умови доведення фіктивності укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 шлюбу та відсутності між ними статевих відносин, актовий запис про народження ОСОБА_8 , батьком якого записаний ОСОБА_2 має бути анульований на підставі судового рішення, оскільки є таким, що суперечить ст. ст. 52, 54 КпШС України. Крім того, зважаючи на те, що від підтвердження факту батьківства ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 залежить черговість спадкування неповнолітніми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_9 , позивачка вважає, що зазначений факт також підлягає встановленню судом (вхідний № 18046/24 від 30.04.2024) (т. 1 а. с. 1-8) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.05.2024 у справі № 592/6830/24, провадження № 2/592/1560/24 було постановлено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) , Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ, б-р Вацлава Гавела, буд. 1/28, ) , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшая Тетяна Миколаївна (Київська обл. , м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 153-А) , Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області (Кіровоградська обл. , м. Олександрія, пр-т Соборний, буд. 59, ) про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису про народження, встановлення факту родинних відносин. Було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено призначити по справі підготовче судове засідання на 20.06.2024 на 09:30 за адресою: м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 12, зала судових засідань № 11, про що повідомити учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі було постановлено надіслати учасникам справи разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів - відповідачу. Було ухвалено роз`яснити відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 14.05.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118998889) (т. 1 а. с. 50) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.11.2025 у справі № 592/6830/24, провадження № 2/592/205/25 було постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) , співвідповідача - Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшая Тетяна Миколаївна, Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису про народження, встановлення факту родинних відносин до судового розгляду по суті на 23.12.2025 на 11:00. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 21.11.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131946269) (т. 2 а. с. 79) .

Представник позивачки в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 надійшло заперечення на позовну заяву, відповідно до якого вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи без її участі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Визнання недійсним з моменту укладення шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 09.01.1986, актовий запис № 86, складений Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та анулювання актового запису про народження ОСОБА_8 № 1174, складений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18.06.1988, встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: те, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_8 , є предметом позовних вимог.

05.06.2007 ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_8 , про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві того ж дня було складено відповідний актовий запис № 1096 та було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу позивачці було присвоєне прізвище чоловіка - ОСОБА_11 .

Від шлюбу з ОСОБА_8 . ОСОБА_1 має двох неповнолітніх синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 05.06.2013, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 26.02.2019.

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_4 та актового запису про його народження № 1174, матір`ю ОСОБА_8 була записана ОСОБА_12 , батьком - ОСОБА_2 .

Зазначені особи перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.01.1986 до 20.06.1996, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 05.04.2024.

Проте, фактичних шлюбних відносин зазначені особи ніколи не підтримували, спільно не жили, а біологічним батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_12 проживала однією сім`єю та підтримувала фактичні шлюбні відносини з 1979 року.

Позивачка в позовній заяві зазначає про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 були рідним братом та сестрою, а шлюб був укладений з метою уникнення відповідачем призову на військову службу в Афганістані. Фактичних шлюбних стосунків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ніколи не підтримували, мешкали окремо, спілкувалися як брат і сестра та, відповідно, спільних дітей не мали.

Фактичним чоловіком та біологічним батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , який підтримував фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_7 з 1979 до дня смерті.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 45 чинного на час реєстрації оспорюваного шлюбу КпШС України шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених ст. ст. 15-17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім`ю (фіктивний шлюб) . Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку.

Ст. 15 КпШС України встановлено, що для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку.

Згідно ст. 17 КпШС України не допускається укладення шлюбу між родичами по прямі висхідній і низхідній лінії, між повнорідними і неповнорідними братами й сестрами, а також між усиновителями і усиновленими.

Ст. 48 КпШС України встановлено, що шлюб, визнаний судом недійсним, вважається таким з часу його укладення.

У відповідності до ч. 1 ст. 49 КпШС України визнання шлюбу недійсним тягне за собою припинення всіх прав і обов`язків, що виникли раніше і передбачені законом для осіб, які перебувають у шлюбі. До відносин щодо майна, нажитого за час недійсного шлюбу, застосовуються правила Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КпШС України позов про визнання шлюбу недійсним може бути пред`явлений одним з подружжя, прокурором і особами, права яких порушені.

Як встановлено п. 4.1 розділу IV Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011. за № 55/18793, заява про анулювання актового запису цивільного стану за встановленою формою подається заінтересованою особою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання або за місцем зберігання актового запису, який підлягає анулюванню (додаток 13) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z0055-11#Text) .

Актовий запис цивільного стану може бути анульований, зокрема, на підставі рішення суду (п. 4.4 розділу IV вказаних Правил) .

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до роз`яснень, наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-08#Text) .

Викладені обставини, а також наявність іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_9 - його рідної сестри ОСОБА_3 , свідчать про наявність спору про право та про необхідність встановлення даного факту в порядку позовного провадження із залученням її до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Судовим розглядом було встановлено, що оспорюваний шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 був зареєстрований 09.01.1986.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

П. 1 розд. VII Прикінцевих положень СК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004.

Відтак, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення КпШС України, який був чинний на час укладення шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , оскільки норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004.

Згідно ст. 45 КпШС України, якою визначено підстави і порядок визнання шлюбу недійсним, шлюб може бути визнаний недійсним у разі порушення умов, встановлених ст. ст. 15-17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім`ю (фіктивний шлюб) . Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 15 КпШС України для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку.

Згідно ст. 16 КпШС України шлюбний вік встановлюється у 18 років для чоловіків і в 17 років для жінок.

У відповідності до ст. 17 КпШС України не допускається укладення шлюбу: 1) між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі; 2) між родичами по прямій висхідній і низхідній лінії, між повнорідними і неповнорідними братами й сестрами, а також між усиновителями і усиновленими; 3) між особами, з яких хоча б одна визнана судом недієздатною внаслідок душевної хвороби або недоумства.

Проте, фактично шлюбних відносин зазначені особи ніколи не підтримували, спільно не жили, а біологічним батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_12 проживала однією сім`єю та підтримувала фактичні шлюбні відносини з 1979 року.

В подальшому вона навіть уклала з ним шлюб та взяла його прізвище - ОСОБА_13 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 були рідним братом та сестрою, а шлюб був укладений з метою уникнення відповідачем призову на військову службу в Афганістані. Фактичних шлюбних стосунків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ніколи не підтримували, мешкали окремо, спілкувалися як брат і сестра та, відповідно, спільних дітей не мали.

Фактичним чоловіком та біологічним батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , який підтримував фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_7 з 1979 до дня смерті.

На підтвердження позовних вимог представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ковальов А. І. заявив клопотання про проведення молекулярно-генетичної експертизи для встановлення біологічної спорідненості за чоловічою лінією між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2025 було призначено вищезазначену експертизу на 08.09.2025, про що сторони повідомив Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр.

Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз.

Згідно ч. ч. 1-3 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Йевремович проти Сербії" зазначив про те, що відповідно до ст. 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Jevremovic v. Serbia" від 17.05.2007, заява № 3150/05, § 09) (https://hudoc.echr.coe.int/eng#"itemid":["001-81688"]) .

Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII) (zakon.rada.gov.ua/laws/show/995_021) .

Отже, вирішуючи справу про оспорювання батьківства, суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін справи.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як роз`яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно із якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0003700-06#Text) .

Європейський суд з прав людини зауважив на тому, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Калачова проти Російської Федерації" ("Кalacheva V. Russian Federation" ) від 07.05.2009, заява № 3451/05, § 34 (https://hrlibrary.umn.edu/russian/euro/Rkalachevacase.html) .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України) .

У постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 149/2562/18, провадження № 61-12881св19 вказано про те, що відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85033081) .

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2025 у справі за клопотанням представника позивачки призначалася судова молекулярно-генетична експертиза з метою встановлення біологічної спорідненості за чоловічою лінією між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Експертом призначалась дата відбору зразків для проведення експертизи.

08.09.2025 для відбору біологічних зразків до Київського НДКЕЦ МВС з`явилися ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не з`явився. Відбір порівняльних зразків не проводився у зв`язку з неявкою до експертної установи ОСОБА_2 .

Зазначене унеможливило проведення цієї експертизи, що свідчить про ухилення відповідача від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом з тим, всупереч вказаних правових норм, відповідач, знаючи про наслідки його неявки для проведення експертизи, до експертної установи не з`явився, проігнорувавши виклик про необхідність прибуття для відібрання біологічних зразків, в результаті чого відповідні біологічні зразки відібрано не було, що унеможливило проведення призначеної судом експертизи, іншим способом встановити біологічне походження дітей неможливо, у зв`язку з чим позивачка була позбавлена права доводити ті обставини, на які вона посилалася як на підставу заявлених позовних вимог та була позбавлена надавати засоби доказування на свій розсуд.

Слід також взяти до уваги також і ту обставину, що відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи. При цьому, позивачка, зі свого боку, вчинила усі необхідні та залежні від неї процесуальні дії з метою доведення тих обставин, на які вона посилалася у позові.

У постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 344/1962/19, провадження № 61-3085св22 зазначено про те, що аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що враховування інтересів дитини може і має здійснюватися винятково у тому випадку, коли встановлені ознаки сімейного життя. За умови відсутності таких критеріїв особа, яка оспорює батьківство, має право на відповідний захист своїх прав (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105737440) .

За таких обставин, враховуючи аналогічні висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24.11.2021 у справі № 761/27802/19, провадження № 61-11578св21, зокрема, про те, що відповідач ухиляється від участі в експертизі та наданні експертам відповідних біологічних зразків, що як наслідок свідчить про небажання останнього отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101634354) , а тому, відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, у цій справі слід визнати доведеним факт відсутності біологічної спорідненості за чоловічою лінією між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та задовольнити позов про анулювання актового запису про народження ОСОБА_8 № 1174, складеного Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18.06.1988, встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: те, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 332/2901/15, провадження № 61-2171св20, якщо особа безпідставно ухиляється від участі в експертизі, то така відмова може стати підставою для визнання факту, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмови у його визнанні з залежності від того, з якою метою призначалася експертиза (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94905164) .

Суд бере до уваги, що факт батьківства ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 підтверджується іншими доказами по справі, а саме: паспортом новонародженого, в якому батьками останнього записані ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , численними родинними фотознімками, з яких вбачається ставлення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 один до одного, а також ставлення ОСОБА_9 до дітей ОСОБА_8 (своїх онуків) , фактом їх спільного проживання з народження ОСОБА_8 до дня смерті останнього. Окремої уваги заслуговують відеозаписи з весілля ОСОБА_8 з позивачкою, на яких ведучий (тамада) називає ОСОБА_2 дядьком ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 - його батьком. На одному з відео сам відповідач називає ОСОБА_8 племінником. Так само, племінником ОСОБА_2 називає ОСОБА_8 на своїй сторінці в соціальній мережі, вітаючи його з днем народження.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, першочергове право на спадкування належної ОСОБА_9 земельної ділянки та будівельних матеріалів, вкладених у будівництво розташованого на ній жилого будинку та господарських будівель, за умови доведення факту батьківства останнього відносно ОСОБА_8 мав би саме ОСОБА_8 , якби був живим на час відкриття спадщини.

Крім того, зважаючи на те, що ч. 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, першочергове право на спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_9 , за умови доведення факту батьківства останнього відносно ОСОБА_8 , матимуть його неповнолітні онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вважаються такими, що прийняли спадщину в силу імперативних вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Між тим, зважаючи на те, що на час народження ОСОБА_8 його мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який відповідно до вимог ст. ст. 52, 54 чинного на той час КпШС України, був записаний його батьком в актовому записі про народження та у виданому на його підставі свідоцтві, існують підстави для визнання укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 шлюбу недійсним та анулювання актового запису про народження ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем не було спростовано доводів позивачки, викладених у позовній заяві.

При цьому, судом не було встановлено факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_12 та відповідачем ОСОБА_2 .

Відтак суд вважає, що у відповідача не було наміру на створення сім`ї. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту ведення між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 спільного господарства. Судовим розглядом не було встановлено факту спільно набутого ними майна. Також відсутні факти спільного відпочинку, відвідування родичів, знайомих тощо.

Фактичним чоловіком та біологічним батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , який підтримував фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_7 з 1979 до дня смерті.

У постановах Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94517830) , від 12.04.2023 у справі № 130/3505/21, провадження № 61-5377св22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110354010) , Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування "вірогідність доказів" , на відміну від "достатності доказів" , підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшая Тетяна Миколаївна, Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису про народження, встановлення факту родинних відносин, слід задовольнити частково. Слід визнати недійсним з моменту укладення шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 09.01.1986, актовий запис № 86, складений Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) . Слід анулювати актовий запис про народження ОСОБА_8 № 1174, складений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18.06.1988. Слід встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: те, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_8 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 247, 259, 265-268, 272, 430 ЦПК України; ст. ст. 24, 112, 180, 182 СК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшая Тетяна Миколаївна, Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису про народження, встановлення факту родинних відносин, задовольнити частково.

Визнати недійсним з моменту укладення шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 09.01.1986, актовий запис № 86, складений Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) .

Анулювати актовий запис про народження ОСОБА_8 № 1174, складений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18.06.1988.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: те, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_8 .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: Ігор БИЧКОВ