РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визнати батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести до актового запису №474 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 07 березня 2025 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості про батька - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України», замість відомостей про батька « ОСОБА_3 » та вказати прізвище дитини - « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 », ім`я залишити без змін, по батькові зазначити « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 », відомості про матір, дату та місце народження - залишити без змін.

Додатково представник позивача суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з яким вони проживали окремо. Натомість, з березня 2024 року її довіритель ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом, а до того зустрічалися з кінця 2023 року, мали інтимні стосунки. Під час їх спільного проживання ОСОБА_2 завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_4 народила дочку ОСОБА_9 . Оскільки ОСОБА_2 перебувала у офіційному шлюбі з ОСОБА_3 , тому державна реєстрація народженої дитини проведена у відповідності до ст.133 СК України. Відповідач ОСОБА_3 з 2021 року проходить військову службу, тому фактично подружжя припинило шлюбні стосунки. Її довіритель має намір укласти шлюб з ОСОБА_2 та брати участь у вихованні та утриманні з нею спільної дочки ОСОБА_9 , біологічним батьком якої він являється.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги позивача повністю підтримала та просить суд їх задоволити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився. В Рівненський міський суд Рівненської області 21 листопада 2025 року від мами відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_10 надійшла заява у якій вона зазначила, що її син ОСОБА_3 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 МО України 22 квітня 2024 року під час участі в бойових діях, внаслідок штурмових дій противника зник безвісти поблизу н.п. Урожайне Волноваського району Донецької області.

В судове засідання представник третьої особи Рівненського відділу ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2017 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 17 жовтня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 17 жовтня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис №2945. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 .

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 07 березня 2025 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження Україна Рівненська область Рівненський район місто Рівне, про що складено відповідний актовий запис №474. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач по справі ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 з початку березня 2024 року почали проживати однією сім`єю, а до того зустрічалися та мали інтимні стосунки. На той час відповідачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком відповідачем ОСОБА_3 , але фактично з ним не проживала з 2021 року. Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , остання завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_4 народила доньку ОСОБА_9 . На момент народження дитини, відповідачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, тому батьком дитини вказано офіційного чоловіка - ОСОБА_3 . Тобто державна реєстрація народженої дитини ОСОБА_9 проведена у відповідності до вимог ст.133 Сімейного кодексу України, оскільки на дату народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідачі перебували в шлюбі.

Представник позивача пояснила, що її довіритель вважає несправедливим те, що батьком його дитини зареєстрований інший чоловік, оскільки біологічним батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є саме позивач, котрий утримує та виховую їх з відповідачкою ОСОБА_2 дочку. ОСОБА_9 є єдиною його дитиною. Позивач має намір укласти шлюб з ОСОБА_2 та брати участь у вихованні спільної дитини на законодавчому рівні, з правами та обов`язками, визначеними сімейним законодавством для батька.

З дослідженого в судовому засіданні Висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 15 вересня 2025 року №49913 (за заявою ОСОБА_1 щодо проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження, лабораторний процес та формування висновку молекулярно-генетичної експертизи доручено завідуючій клініко-діагностичної лабораторії ТОВ «МАМА ПАПА» ОСОБА_12 , досвід виконання молекулярно-генетичних експертиз з 2020 року; про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України попереджена) вбачається наступне: На вирішення молекулярно-генетичного експертного дослідження поставлене таке питання: Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ? ВИСНОВКИ: Ймовірність того що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999997%.

Крім того, як вбачається з долученої матір`ю відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_10 кс.копії сповіщення сім`ї №4080 від 22 квітня 2024 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_13 : «Солдат ОСОБА_14 , 1998 р.н., військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 МО України відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою з Україну, її свободу і незалежність, під час участі в бойових діях, внаслідок штурмових дій противника зник безвісти 22 квітня 2024 року поблизу н.п. Урожайне, Волноваського району, Донецької області.».

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Відповідно до ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України.

Як роз`яснено в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до п.п.20 глави 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначено Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року, що діє з 27.07.2010р. (далі - Закон № 2398-VІ).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 2398-V відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-V внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.11р. №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції №709/5 від 10.05.2012р. та №1161/5 від 03.08.2012 р.

Відповідно до п.п. 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил: відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку; на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду; зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (2.13.1).

Відповідно до п.2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268,

353,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства задоволити.

Визнати батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести до актового запису №474 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 07 березня 2025 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості про батька - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України», замість відомостей про батька « ОСОБА_3 » та вказати прізвище дитини - « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 », ім`я залишити без змін, по батькові зазначити « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 », відомості про матір, дату та місце народження - залишити без змін.

Відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з актового запису №474 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 07 березня 2025 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6

Третя особа: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м.Рівне, проспект Миру, 14

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов