печерський районний суд міста києва
пр. № 2-6057/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та зобов`язання не чинити перешкоди, -

У С Т А Н О В И В :

16 квітня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 17 квітня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

17 квітня 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи.

17 квітня 2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у загальному порядку.

05 листопада 2025 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та зобов`язання не чинити перешкоди.

12 грудня 2025 року до суду надійшла заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом:

- тимчасово визначення часу та місця побачень і спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме: у перші та треті вихідні місяця починаючи з 19:00 год. п`ятниці до 19:00 год. неділі, без присутності матері ОСОБА_2 , за місцем проживання батька, у рекреаційних зонах та місцях загального відпочинку і дозвілля, починаючи з моменту постановлення ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у справі №757/17785/25;

- зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити можливість щоденного спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 у телефонному режимі та за допомогою відеозв`язку з 19:00 год. до 20:00 год. за київським часом, тривалістю не менше 30 хвилин, через мобільні додатки «Viber», «WhatsApp», «Telegram», починаючи з моменту постановлення ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у справі №757/17785/25;

- зобов`язати ОСОБА_2 передавати малолітню доньку ОСОБА_3 батькові ОСОБА_4 у встановлений судом графік побачень за адресою місця фактичного проживання батька: АДРЕСА_1 , або в іншому попередньо та завчасно погодженому з батьком дитини місці.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову вказано, що ОСОБА_2 перешкоджає спілкуванню дитини з батьком, не дозволяє ОСОБА_1 проводити час з донькою у той спосіб, у який він, як батько дитини вважає за необхідне з метою забезпечення нормального розвитку його доньки.

Налагодити відносини з матір`ю дитини для досягнення належного спільного виховання доньки та знаходження спільних мирних шляхів вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування батьків є неможливим з огляду на те, що ОСОБА_2 навмисно налаштовує малолітню доньку проти батька, взагалі не дозволяє дитині зустрічатись та спілкуватись з батьком як особисто, так і по телефону.

Отже, зловживання ОСОБА_2 своїми правами та чиненням навмисних перепон ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою, призвело до того, що малолітня дитина взагалі позбавлена можливості спілкування з батьком, ОСОБА_2 створює навмисне уявлення у дитини, що ОСОБА_1 не є її батьком, в результаті чого донька втрачає бажання спілкуватись з батьком, у дитини складається хибне уявлення, що батько про неї забув та не цікавиться її життям.

Саме тому, на переконання ОСОБА_1 , зустрічі батька з малолітньою донькою будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків між ними і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини, адже дані дії ОСОБА_2 порушують право дитини на виховання та спілкування з обома батьками.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_2 за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_2 з листами щодо вирішення правовідносин в частині спільної участь у вихованні доньки ОСОБА_5 , пропонував укласти нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, а також постійно пропонував ОСОБА_2 забезпечити ОСОБА_1 зустрічі із донькою.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Враховуючи, що спір виник з сімейних правовідносин і прямо впливає на малолітню дитину - доньку сторін, суд оцінює доводи заявника в першу чергу з погляду захищеності та існування очевидної загрози порушення її прав та інтересів дитини у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANT v. UKRAINE, N31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який наданий час проживає окремо від дитини, також маю право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати мені спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 Сімейного кодексу України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, з метою гарантування дотримання інтересів дитини, створення передумов, які унеможливлять недобросовісну поведінку батьків та з метою забезпечення фундаменту для належного виконання судового рішення, шляхом тимчасового визначення часу та місця побачень і спілкування батька ОСОБА_1 з донькою у першу та третю неділю місяця починаючи з 10:00 год. до 16:00 год. та зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити можливість спілкування батька з донькою щовівторка та щочетверга з 19.00 год.до 20:00 год. за київським часом, тривалістю не менше 30 хвилин у телефонному режимі за допомогою відеозв`язку, а відтак заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та зобов`язання не чинити перешкоди, задовольнити частково.

Тимчасово визначити час та місце побачень і спілкування батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з малолітньою донькою ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме: у першу та третю неділю місяця починаючи з 10:00 год. до 16:00 год., без присутності матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), за місцем проживання батька, у рекреаційних зонах та місцях загального відпочинку і дозвілля, починаючи з моменту постановлення ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у справі №757/17785/25.

Покласти обов`язок на батька ОСОБА_1 забирати малолітню доньку ОСОБА_3 з її місця проживання на зустрічі та повертати дитину матері ОСОБА_2 за адресою місця її проживання по закінченню таких зустрічей.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) забезпечити можливість спілкування батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з малолітньою донькою ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щовівторка та щочетверга з 19.00 год.до 20:00 год. за київським часом, тривалістю не менше 30 хвилин у телефонному режимі за допомогою відеозв`язку через мобільні додатки «Viber», «WhatsApp», «Telegram», починаючи з моменту постановлення ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у справі №757/17785/25.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова