У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Наумової Н.В., за участю секретаря судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу боржника - ОСОБА_1 на бездіяльність органу виконання судових рішень Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2025 року боржник - ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність органу виконання судових рішень Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 , за якою просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_3 , накладеного згідно з постановою старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Волошин Романа Андрійовича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2012 року;

- зобов`язати Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт зі всього нерухомого майна ОСОБА_3 , накладеного згідно з постановою старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Волошин Романа Андрійовича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2012 року.

В обґрунтування скарги боржник зазначив наступне.

Ужгородським відділом державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рамках ВП № 30964553 здійснювалося примусове виконання виконавчого листа № 1-386, виданого Ужгородським міськрайонним судом 11.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу 10 000.

В рамках вказаного виконавчого провадження старший державний виконавець Волошин Роман Андрійович для забезпечення виконання вказаного судового рішення постановою від 02.02.2012 року наклав арешт на все майно боржника.

30.03.2012 року ВП № 30964553 закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» направлено виконавчий документ за належністю до іншого відділу ДВС. Підставою для вчинення вказаної виконавчої дії слугувала заява стягувача про те, щоб надіслати виконавчий документ по місцю роботи боржника ТОВ «Епіцентр К» м. Ужгород, вул. Баб`яка.

Виконавчий документ направлено на виконання до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за місцем роботи боржника. Станом на сьогоднішній день в державних виконавчих органах не перебуває на виконанні виконавчий лист №1-386/11 від 11.01.2012 року.

Як стверджує боржник, у нього ОСОБА_1 на даний час відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ОСОБА_2 з виконання вказаного вище виконавчого листа № 1-386, оскілки поза межами виконавчого провадження він виконав судове рішення № 1-386 в повному обсязі, сплативши ОСОБА_2 суму боргу 10 000 грн.

При цьому йому не повідомлено органами державної виконавчої служби про пересилання виконавчого листа з одного органу виконавчої служби до іншого.

В свою чергу стягувач також не довів до відома органи виконавчої служби про відсутність будь яких майнових претензій бо боржника з приводу виконання виконавчого листа № 1-386.

Таким чином склалася ситуація, коли жодного виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 в органах ДВС не перебуває, немає жодних боргових зобов`язань з виконання виконавчого листа № 1-386, виданого Ужгородським міськрайонним судом 11.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу 10 000, всупереч цьому існують обтяження, накладені постановою про арешт майна від 02.02.2012 року на все майно боржника, які позбавляють можливість позивача вільно володіти та розпоряджатись своїм майном.

Проте, державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що на даний час у зв`язку із закінченням ВП № 30964553 відсутня можливість скасувати постанову про арешт майна в рамках виконаного провадження і тому запропонував звернутися з цього питання суду.

Розгляд справи за поданою скаргою призначено на 23.12.2025 року на 15.00 год.

Представник скаржника подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Дослідивши скаргу та додані до неї докази, а також матеріали кримінальних проваджень: № 1-386/11; № 1/308/34/14 (справа № 308/11838/13-к) та цивільної справи № 308/269/15-ц (провадження № 2/308/87/15) суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 1-386/11 за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2011 року було ОСОБА_1 визнано винним за ст. 122 ч. 1 КК України та призначене йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі. ст. 75, 76 КК України звільнено його від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік і покладено на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто із засудженого ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 7 000,00 грн. моральної шкоди та 3 000,00 грн. матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог потерпілої відмовлено.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.11.2011 року було вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12 квітня 2011 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін, апеляцію засудженого без задоволення.

На виконання цього вироку суду, за заявою від 27.12.2011 року представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Мочара І.І. був виданий виконавчий лист від 11.01.2012 року № 1-386/11 про стягнення із засудженого ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 7 000,00 грн. моральної шкоди та 3 000,00 грн. матеріальної шкоди.

За ухвалою від 23.07.2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу захисника було задоволено, ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 листопада 2011 року щодо ОСОБА_1 було скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.08.2012 року було вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2011 року щодо ОСОБА_1 було скасовано, а кримінальну справу направлено до того ж суду на новий розгляд в іншому складі.

В ході нового розгляду цієї кримінальної справи, із супровідним листом від 02.10.2012 року № 1-725 Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції повернув до суду Виконавчий лист від 12 квітня 2011 року у справі № 1-386/11 про стягнення із засудженого ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 7 000,00 грн. моральної шкоди та 3 000,00 грн. матеріальної шкоди. Разом із виконавчим листом до суду була направлена постанова від 27.09.2012 ВП № 32219240 року державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Кривка Н.А. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-386/11, виданого 11.01.2012 Ужгородським міськрайонним судом у зв`язку із скасуванням виконавчого документа ухвалою № 11-790/707/2012 від 12.04.2011 року.

У подальшому за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2013 року було ОСОБА_1 визнано винним за ст. 122 ч. 1 КК України та призначене йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі. ст. 75, 76 КК України звільнено його від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік і покладено на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто із засудженого ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 20 000,00 грн. моральної шкоди та 4 365,40 грн. матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог потерпілої відмовлено.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25.06.2013 року апеляцію, яку подав адвокат Мокану В.Д. в інтересах ОСОБА_1 було задоволено, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2013 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а кримінальну справу направлено до того ж суду на новий судовий розгляд в іншому складі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 1/308/34/14 (справа № 308/11838/13-к) за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2014 року було ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі. ст. 75, 76 КК України звільнено його від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік і покладено на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. моральної шкоди та 3 000,00 грн. матеріальної шкоди. У решті позовних вимог відмовлено.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.12.2014 року апеляційну скаргу, яку подав засуджений ОСОБА_1 було задоволено частково. Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_1 у частині вирішення цивільного позову було скасовано, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін.

За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2015 року у справі № 308/269/15-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в суму 3000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 4 500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. В решті позовних вимоги відмовлено.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01.12.2015 року у справі № 308/269/15-ц було апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року залишено без змін.

За ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.03.2016 року у справі № 308/269/15-ц було апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 відхилено. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року залишено без змін.

На виконання вищезазначеного рішення суду у цивільній справі був виданий виконавчий лист № 308/2669/15-ц від 07.04.2016 року.

За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2016 року у справі № 308/269/15-ц було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду № 308/2669/15-ц, виданого 07.04.2016 року.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що остаточним вирішенням цивільного позову, поданого у кримінальному провадженні - є рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2015 року у справі № 308/269/15-ц, за яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в суму 3000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 4 500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. В решті позовних вимоги відмовлено. На виконання цього рішення суду у цивільній справі був виданий виконавчий лист № 308/2669/15-ц від 07.04.2016 року.

При цьому, виконавчий лист, виданий у межах кримінальної справи № 1-386/11 на виконання вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2011 року від 11.01.2012 року № 1-386/11 про стягнення із засудженого ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 7 000,00 грн. моральної шкоди та 3 000,00 грн. матеріальної шкоди, був повернутий без виконання органом виконання судових рішень, оскільки за постановою від 27.09.2012 ВП № 32219240 року державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Кривка Н.А. було закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-386/11, виданого 11.01.2012 Ужгородським міськрайонним судом у зв`язку із скасуванням виконавчого документа ухвалою № 11-790/707/2012 від 12.04.2011 року.

Як вбачається з Відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2025 року № 2169487 у реєстрі відсутні жодні записи про обтяження (арешти) накладені на майно боржника - ОСОБА_1 .

Проте, у виписці з Державного реєстру виконавчих проваджень наявний запис про звернення стягнення на майно боржника старшим державним виконавцем Волошиним Романом Андрійовичем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2012 року у виконавчому провадженні № 30964553 з примусового виконавчого листа від 11.01.2012 № 1-386/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, задля забезпечення виконання рішення суду на все майно боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 в межах суми звернення стягнення 10 000,00 грн.

І саме тому, боржник вважає, що державний виконавець порушує його права та не скасував накладений ним арешт.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно із ст. 447-1 ЦПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частина 1 статті 448 ЦПК України передбачає, що скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Право на звернення зі скаргою та порядок її розгляду й постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства та його примусового виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист було видано у кримінальній справі № 308/8677/2020 за наслідками розгляду цивільного позову Особи 1, а тому висновок суду першої інстанції, що скарга підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства є помилковим і такий спір належить до юрисдикції суду, який розглядав справу і видав виконавчий лист та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція була наведена Закарпатським апеляційним судом у постанові від 31 січня 2022 року у справі № 308/5733/21.

Згідно із ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами суду не доведена бездіяльність саме органу виконання судових рішень в ході примусового виконання вироку суду в частині цивільного позову, оскільки вирок був скасований, а виконавче провадження завершене з цієї підстави. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні жодні записи про обтяження (арешти) накладені на майно боржника - ОСОБА_1 , проте наявний запис у виписці з Державного реєстру виконавчих проваджень наявний запис про звернення стягнення на майно боржника старшим державним виконавцем Волошиним Романом Андрійовичем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2012 року у виконавчому провадженні № 30964553 з примусового виконавчого листа від 11.01.2012 № 1-386/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, задля забезпечення виконання рішення суду на все майно боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 в межах суми звернення стягнення 10 000,00 грн. Зазначене свідчить про той факт, що ця постанова не була звернена до виконання, проте об`єктивно існує на цей час, тому скаргу слід задовольнити частково.

При вирішення цієї скарги суд також враховує, що на виконання кінцевого рішення у цивільній справі про стягнення з боржника моральної та матеріальної шкоди був виданий виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні та не стосується цього виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 447, 447-1, 448, 451, 260, 353, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу боржника - ОСОБА_1 на бездіяльність органу виконання судових рішень Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на все майно боржника ОСОБА_1 , накладений старшим державним виконавцем Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Волошиним Романом Андрійовичем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2012 року у виконавчому провадженні № 30964553 з примусового виконавчого листа від 11.01.2012 № 1-386/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у межах кримінальної справи № 1-386/11, задля забезпечення виконання рішення (вироку) суду на все майно боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 в межах суми звернення стягнення 10 000,00 грн.

В задоволенні решти вимог за скаргою відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова