ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/420/25 Номер провадження 22-ц/814/3966/25Головуючий у 1-й інстанції Попадюк С. С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Панченка О. О.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мушки Наталії Михайлівни

на заочне рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року, ухвалене в місті Оржиці під головуванням судді Попадюк С. С.

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року представник ТОВ «КЛТ Кредит» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2018 від 19.12.2023 станом на 05.02.2025 у розмірі 67 359 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за кредитом, 62 359 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 19.12.2023 по 18.12.2024, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн та 10 000 грн витрат на правничу допомогу.

Позов мотивовано тим, що 19.12.2023 між ТОВ «КЛТ Кредит» та ОСОБА_1 в електронному вигляді шляхом реєстрації на веб-сайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором був укладений кредитний договір № 2018, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн строком на 365 днів - до 18.12.2024, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ОТП БАНК», зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (1 277,5% річних).

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу кредитні кошти на платіжну карту № НОМЕР_2 .

Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 05.02.2025 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 67 359 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 5 000 грн та заборгованості за нарахованими процентами за період з 19.12.2023 по 18.12.2024 - 62 359 грн, про стягнення якої просив позивач.

Заочним рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року позов ТОВ «КЛТ Кредит» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЛТ Кредит» заборгованість за кредитним договором № 2018 від 19.12.2023 станом 05.02.2025 у розмірі 67 359 грн, яка складається з: 5 000 грн - заборгованості за кредитом; 62 359 грн - заборгованості за нарахованими процентами, що нараховані відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом (1 277,5% річних) та Графіку платежів, за період з 19.12.2023 по 18.12.2024.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЛТ Кредит» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано встановленням факту неналежного виконання відповідачем покладених на нього зобов`язань за кредитним договором.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 13 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 103-104).

Не погодившись частково з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Мушка Н. М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розміру нарахованих процентів за кредитом та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «КЛТ Кредит» задовольнити частково, стягнувши 5 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 30 825 грн заборгованості по процентам.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що 24.12.2023 набрав чинності Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» в частині максимального розміру денної процентної ставки, що поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом, тобто і на договір, укладений з відповідачем 19.12.2023.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що проценти з 24.12.2023 по 18.12.2024 розраховані за денною процентною ставкою 3,5%, що не узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону від 22.11.2023, відтак і висновки суду про задоволення в повному обсязі позовних вимог та стягнення з відповідача процентів за споживчим кредитом у сумі 62 359 грн не відповідають нормам матеріального права.

Крім того, вказує, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, що підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, нарахування процентів за кредитом, а отже не є належними доказами існування боргу у заявленому позивачем розмірі.

При цьому факт отримання кредиту у розмірі 5 000 грн та обов`язку повернути кредитні кошти, відповідач визнає, заперечує лише розмір стягнутих процентів за користування кредитом, оскільки вони нараховані позивачем всупереч діючому законодавству України.

Заявляє також про неспівмірність стягнутих на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, без урахування того, що справа не складає значного публічного інтересу і не є складною, розглядалась протягом незначного періоду часу та без належного повідомлення та вступу у справу відповідача. Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу позивача є значно завищені.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 19.12.2023 між ТОВ «КЛТ Кредит» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 2018, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн строком на 365 днів зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку № 1 до цього Договору та сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 3,5% від суми кредиту за кожен день або 1 277,5% річних.

Тобто за умовами укладеного між сторонами кредитного договору позичальник протягом строку кредитування сплачує товариству щомісячні проценти у розмірі 5 250 грн, а в останній день користування кредитом - 18.12.2024 сплачує суму кредиту за договором - 5 000 грн та проценти за 5 днів у розмірі 875 грн, всього - 5 875 грн.

Договір підписано сторонами у відповідності до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням позичальником ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором 101244, після чого кредитні кошти зараховано на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ОТП БАНК», що відповідачем по суті не заперечується та підтверджується банківською випискою про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 19.12.2023 по 24.12.2023 (а. с. 12-17, 67, 69).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.

У частині третій статті 1054 ЦК України вказано, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Законом, що регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит є Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII.

Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону № 3498-IX від 22.11.2023 до кредитів за договорами, загальний розмір кредиту за якими не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору, вимоги цього Закону застосовуються, крім частин другої - сьомої, абзацу другого частини десятої та частини дванадцятої статті 9, статті 19 та частини другої статті 21 цього Закону, а також положення щодо врегулювання простроченої заборгованості.

Згідно частини п`ятої статті 8 вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (пункт 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734-VIII згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023).

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, у пункті 5 розділу І якого запроваджено вказані вимоги до граничного розміру денної процентної ставки за споживчим кредитом, набрав чинності 24.12.2023.

Відповідно до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-IX від 22.11.2023 дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, з урахуванням вказаних змін до Закону України «Про споживче кредитування», які поширюються на спірні правовідносини, оскільки кредитний договір № 2018 від 19.12.2023 продовжив свою дію після 24.12.2023, коли набрав чинності Закон № 3498-IX від 22.11.2023, розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом, укладеним з відповідачем, з 24.12.2023 по 21.04.2024 - протягом перших 120 днів перехідного періоду мав становити не більше 2,5% від суми кредиту, з 22.04.2024 по 19.08.2024 - протягом наступних 120 днів перехідного періоду - не більше 1,5%, а з 20.08.2024 по 18.12.2024 не більше 1%, встановленого частиною п`ятою статті 8 цього Закону.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за кредитом у межах строку кредитування в сумі 62 359 грн за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом, починаючи з 24.12.2023 така денна процентна ставка суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», на що суд першої інстанції належної уваги не звернув та, задовольняючи повністю позовні вимоги ТОВ «КЛТ Кредит», неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення в частині визначення суми заборгованості по процентах за споживчим кредитом.

За таких обставин доводи апеляційної скарги представника відповідача в частині незастосування судом першої інстанції закону, який підлягав застосуванню, є цілком обґрунтованими та підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції відповідній зміні зі зменшенням суми процентів до 30 825 грн та загальної суми стягнення до 35 825 грн.

В частині стягнення тіла кредиту у розмірі 5 000 грн рішення суду першої інстанції сторонами не оспорюється та залишається апеляційним судом без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції застосував вимоги частини четвертої статті 137 ЦПК України щодо співмірності таких витрат із складністю справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих послуг, ціною позову, а також критерії дійсності та необхідності заявлених позивачем витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням незначної складності справи та фінансового стану учасників справи, зменшивши розмір витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, і підстав для переоцінки такого підходу суду колегією суддів не вбачається.

Разом з тим, відповідно до вимог частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення суду або ухвалюючи нове, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частин другої статті 141 ЦПК України), тому з урахуванням принципу пропорційності витрати позивача на правничу допомогу підлягають зменшенню до 2 659,50 грн.

Принцип пропорційності відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України застосовується і до витрат сторін на сплату судового збору.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мушки Наталії Михайлівни задовольнити.

Заочне рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року змінити в частині визначення заборгованості по процентах за Кредитним договором № 2018 від 19.12.2023, зменшивши стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» процентів за користування кредитом за період з 19.12.2023 по 18.12.2024 з 62 359 грн до 30 825 грн та, відповідно, зменшити загальний розмір стягнутої заборгованості з 67 359 грн до 35 825 грн.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» 1 288,47 грн судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 2 659,50 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» на користь ОСОБА_1 1 700,75 грн судових витрат і сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. О. Панченко