Справа №751/6478/25
Провадження №2/751/1900/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Курач В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Левошко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2025 року, ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовною заявою до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій, в якій просить стягнути з матеріальну шкоду в розмірі 445,50 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, та стягнення понесених судових витрат.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виношуючи неповагу до мешканців України, порушуючи добросусідські відносини, проявляючи свою зухвалість та безкарність, своє хизування військовослужбовця Збройних Сил України, самостверджуючись за рахунок приниження інших осіб, не дотримуючись присяги військовослужбовця ЗСУ, а саме 24.03.2025 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї свого місця мешкання: АДРЕСА_1 , в період часу з 00:30 год по 01:40 год, під час повітряної тривоги, переслідуючи прямий умисел, порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи явну протиправну суспільну небезпеку своїм діям, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмов, користуючись своєю фізичною перевагою та посадовим становищем військового ЗСУ, на подвір`ї гучно слухав музику в автомобілі, заводив двигун та безпричинно газував, а в подальшому, на зауваження, висловлювався нецензурною лайкою та висловлював слова погрози в його адресу та адресу його родини. Зазначає, що внаслідок дій відповідача було викликано працівників поліції, після прибуття якої, останній, на його адресу та адресу його старшого сина, який служить в лава ЗСУ та взагалі всієї його родини висловлювався нецензурними словами та висловлював погрози на його адресу фізичною розправою, яку він сприйняв як реальність. Після складання відносно відповідача адміністративних матеріалів, останній продовжив свої протиправні дії, але ще з більшою завзятістю та зухвалістю. Подібний інцидент повторився знову, на шум прокинулась його теща ОСОБА_3 , яка мешкає разом з ними, було викликано працівників поліції, які проводили з відповідачем профілактичну бесіду. Так тривало три рази і вважає, що протиправні дії відповідача не припинилися б, якби працівники поліції не застосували до останнього адміністративне затримання та доставлення до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, де відносно відповідача були складені адміністративні матеріали. Загалом 24.03.2025 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за, ст.ст. 127 ч.1, 178 ч.1, 173, 182 ч.1 КУпАП, які останній не оскаржував, тим самим свою провину визнав в повному обсязі. Звертає увагу, що одразу після неправомірних дій з боку відповідача він звернув увагу на своє самопочуття, думав, що стрес пройде безслідно. Однак, на ранок 24.03.2025 року його самопочуття погіршилось і він звернувся до сімейно лікаря та отримав консультацію, що у нього був гіпертонічний криз. У медичному закладі йому надано невідкладну медичну допомогу, зробили ін`єкцію Магнезії, призначили амбулаторне лікування і динамічне спостереження у сімейного лікаря, за призначенням лікаря придбав медичні препарати, які приймає до теперішнього часу. Але стан його здоров`я залишився нестабільним, погіршився сон, залишилось відчуття тривоги за вчинене відповідачем. Вказує, що йому завдано матеріальну шкоду, що пов`язана з лікуванням від протиправних дій відповідача на суму 445,50 грн. Крім того, зазначає, що він як діючий адвокат, який на підставі Договору №424 від 03.07.2024 року та додаткової угоди від 31.12.2024 року укладених з Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги, зобов`язаний за дорученням Центру надавати безоплатну вторинну правничу допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу». 24.03.2025 року, згідно з графіком цілодобового чергування адвокатів на березень 2025 року, він як адвокат здійснював чергування з надання безоплатної правової допомоги на території Чернігівської міської територіальної громади, і йому телефонували з центру, щодо надання правничої допомоги відповідачу, якого того ж дня було доставлено до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, проте він був змушений відмовитись з вказаних вище причин, що позбавило його родину матеріального доходу, а також державу військового збору. Вважає, що наведене підтверджує моральний аспект страждань внаслідок хуліганських дій з боку відповідача, а саме те, що йому та його родині в силу пережитих обставин була непередбачувана необхідність змінити звичайний спосіб життя і підлаштуватися під обставини, що настали після умисних дій відповідача і йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою судді від 02.09.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, надано позивачу строк для сплати судового збору за вимогу немайнового характеру. (а.с.43-44)

На виконання зазначеної ухвали суду 09.09.2025 року позивачем направлено на адресу суду оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн та заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить зарахувати до позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1211,20 за вимогу немайнового характеру та викладені в п.2 позовної заяви вимоги викласти в такій редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати які складають 2 422,40 грн. (а.с.54-59)

27.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Левошко Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, суть заперечень якого зводиться до того, що подія яка відбулася 24.03.2025 року це є лише словесна перепалка між позивачем та відповідачем, якщо якісь вислови із сторони відповідача образили позивача, то її довіритель вибачається за це, у нього не було умислу принизити чи образити позивача, це була лише емоційна реакція на вислови позивача, який в свою чергу також ображав відповідача, що підтверджується наданим позивачем відеозаписом. Зазначає, що безпідставним є звинувачення сторони позивача, що її довіритель погрожував фізичною розправою, оскільки на відео відсутні будь-які погрози з його боку. Вважає, неналежними та допустимими доказами довідки від сімейного лікаря, оскільки вони видані дружиною позивача, що викликає сумніви у їх об`єктивності та неупередженості дослідження стану здоров`я позивача, а тому просить суд не враховувати їх під час прийняття рішення. Щодо того, що позивач не міг надавати правову допомогу в БВПД згідно встановленого графіку, то позивачем не надано доказів, що саме 24 та 25 березня 2025 року до нього звернувся Центр БВПД із проханням здійснювати захист прав та інтересів громадян. Відсутні копії доручень від Центру за цей період і відсутня офіційна відмова позивача від надання правової допомоги за таким дорученням із зазначенням причин такої відмови. Щодо гучності музики, то її довіритель не заперечує, що слухав музику, але у себе в дворі, у закритій машині, і на відео видно, що коли приїхали працівники поліції то вони стукають у хвіртку двору і майже одразу відповідач вийшов до них, залишивши відкрити двері машини і від того і чутно музику, але не так гучно як зазначає позивач. Вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, який явно завищеним та не відповідає фактичним обставинам справи та принципам розумності та справедливості. Просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Одночасно з відзивом, представником відповідача подано заяву про виклик в судове засідання в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

28.10.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, клопотання позивача та представника відповідача про виклик в судове засідання свідків, задоволено частково, викликано в судове засідання в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.77)

Позивач, в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, при викладенні пояснень посилався на обставини зазначені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Левошко Я.В. в судовому засіданні поданий відзив підтримала. Визнала в частині прояву з боку відповідача певного емоційного стану по відношенню до позивача та здійснення висловлювання в його сторону відповідного нецензурного змісту. Вказав, що всі інші обставини зазначені в позові це безпідставні домисли позивача.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 (теща позивача), в судовому засіданні зазначила, у період часу, що відповідає виниклій події (нічний час), вона проснулась від музики яка гучно лунала з подвір`я відповідача. Зазначила, що разом із позивачем намагалася заспокоїти відповідача, але окрім хамської поведінки і нецензурних та образливих висловлювань, від нього не отримали. Вказала, що така його поведінка є системною і безкарною. Неодноразово викликали цієї ночі (24.03.2025) поліцію, щоб його заспокоїти.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 (сусід сторін по справі), в судовому засіданні пояснив, що у першій годині ночі, 24.03.2025 року відповідач пішов додому, останній був у нього в гостях. Вказав, що тієї ночі він ніякого шуму на подвір`ї не чув, незалежно від того, що сторони проживають від нього за 50 метрів.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню часткового з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що сторони проживають по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач в будинку АДРЕСА_1 . (а.с.42)

З відповідей Управління патрульної поліції в Чернігівській області від 28.03.2025 року та від 05.05.2025 року, наданих на запити ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався на лінію 102 24.03.2025 року о 00:46, 01:18, 01:35 стосовно протиправних дій ОСОБА_2 , за якими двома нарядами поліції здійснювалось реагування. (а.с.17, 22)

24.03.2025 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №285128, в якому зазначено, що 24.03.2025 року о 01 год 27 хв у АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою в сторону громадянина ОСОБА_1 , внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП. (а.с.35)

За результатами розгляду вказаного вище протоколу серії ВАД №285128, Новозаводським районним судом міста Чернігова від 21.07.2025 року у справі №751/3024/25, винесено постанову якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому, в постанові суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні. (а.с.60-61)

З рапорту інспектора взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Макаревича О.Ю. від 24.03.2025 року вбачається, зокрема, що 24.03.2025 року за викликом позивача (третій раз), екіпаж поліції виїхав за адресо: АДРЕСА_1 , прибувши на місце в чергове було виявлено звуки музики, яка гучно грала з прибудинкової території будинку 30/2. З подвір`я вийшов відповідач, який повідомив, що гучно увімкнув музику, щоб «мучати сусудів», та що він їх зневажає. Також з іншого подвір`я вийшов ОСОБА_1 на котрого неодноразово громадянин ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою, та на неодноразові зауваження не реагував. Після чого, ОСОБА_2 було затримано, застосовано спеціальні засоби кайданки для затримання особи, доставлення та припинення правопорушення. (а.с.34)

Факт затримання відповідача для припинення правопорушення, свідчить наявний в матеріалах справи протокол №001796 про адміністративне затримання за ст.173 КУпАП від 24.03.2025 року. (а.с.36)

Отже, в судовому засіданні встановлено, 24.03.2025 року неодноразово (в період часу 00:46 год - 01:35 год) відповідачем вчинялися неправомірні дії (дрібне хуліганство) по відношенню до позивача, які виразилися в порушенні громадського порядку, виражався нецензурною лайкою в бік останнього, ображав позивача, гучно слухав музику під час дії комендантського часу, зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами у справі та частково визнаються самим відповідачем.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України, якою визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана не правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, позивач посилається, на шкоду, що пов`язана з лікуванням від протиправних дій відповідача, а саме витрати на придбання ліків (а.с.26, 27), проте надані аптечні чеки не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок понесених витрат з наслідками події, що відбулась 24.03.2025 року, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача.

Зважаючи на те, що між вказаним протиправним діянням ОСОБА_2 та заподіяною ОСОБА_1 моральною шкодою є причинний зв`язок і встановлена вина заподіювача, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача є законними.

Виходячи зі встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди позивачу, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою (хуліганськими діями) щодо нього відповідача. При цьому, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений у позовній заяві розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , суд враховує обставини вчинення протиправної поведінки щодо потерпілого, характер та обсяг душевних страждань потерпілого, пов`язаних з порушенням стану психічного здоров`я, негативні психоемоційні зміни, психологічний дискомфорт, хвилювання, переживання, а також відчуття постійної напруги в нічний час та під час дії повітряної тривоги, а тому, керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе визначити розумну і допустиму суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 8 000,00 грн, що є достатнім, співмірним та справедливим.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, стягнення моральної шкоди у розмірі 8 000,00 грн.

Позивачем при зверненні до суду було понесено судові витрати (а.с.1, 55-а) у виді сплати судового збору за дві позовні вимоги, а саме: вимогу майнового та вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що в задоволенні вимоги майнового характеру відмовлено, то судові витрати в цій частині задоволенню не підлягають, сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 484,48 грн (1211,20х8000/20000).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн та судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн, що разом становить 8 484 (вісім тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складений 05.12.2025 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач