Справа № 490/6184/25
н/п 2/490/3772/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Горбань М.С .,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - «Коллект Центр», позивач) звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами право вимоги за якими відступлено ТОВ «Коллект Центр», внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитними договорами: №4090486 від 23.09.2021 року в сумі 15 103,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 13 103,00 грн сума заборгованості за відсотками; №77765371 від 22.09.2021 року в сумі 3 476,99 грн, з яких: 1 050,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 426,82 грн - сума заборгованості за відсотками та 0,17 грн нарахування 3% річних.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи за його відсутності зазначаючи, що позов підтримує та просить його задовольнити.

20.08.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти стягнення заборгованості, просив в задоволенні позову відмовити. Також, відповідач вказавла, що звільнений від сплати відсотків, оскільки він є військовослужбовцем та на підтвердження цього надав відповідні документи.

У відповіді на відзив представник позивача заперечувала проти наданого відповідачем відзиву, позов просила задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір позики №4090486 згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2 000 грн строком на 15 днів. Процентна ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Підписання цього догоровору здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора.

15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15-12/2021-22, відповідно до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» став новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку до цього договору.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4090486.

22.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77765371 згідно якого відповідачу були надані у користування кошти у сумі 1 050,00 грн. Строком на 30 днів. Базова процентна ставка становить 1,99% яка нараховується за кожен день користування позикою.

Підписання цього догоровору здійснено в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора.

22.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передав ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах Боржників в тому числі і до відповідача ОСОБА_1

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77765371.

Після передачі права вимоги за кредитними договорами ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання перед ТОВ «Коллект Центр» і допустив виникнення заборгованості за кредитними договорами №4090486 від 23.09.2021 року та №77765371 від 22.09.2021 року.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із наявних у матеріалах справи слідує, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (первісні кредитодавці) виконали умови договорів укладених з ОСОБА_1 та надали відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитними договорами:

1)№4090486 від 23.09.2021 року в сумі 15 103,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 13 103,00 грн сума заборгованості за відсотками.

2) №77465371 від 22.09.2021 року в сумі 3 476,99 грн, з яких: 1 050,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 426,82 грн - сума заборгованості за відсотками та 0,17 грн нарахування 3% річних.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитними договорами: №4738810 від 28.09.2021 року та №77452144 від 28.09.2021 року.

У відзиві відповідач зазначає, що у період з 28.04.2021 по теперішній час перебував на військовій службі у Збройних Силах України, у зв`язку з чим, згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він звільнений від сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає.

Окрім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 зазначено, що аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Національній гвардії України, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.07.2023 року та копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 10.04.2025 року.

Суд звертає увагу, що відповідач не надав доказів того, що на момент укладення кредитних договорів та перерахування йому коштів, а також протягом строку користування ними, він був військовослужбовцем, тобто за період з 22.09.2021 по 23.02.2022 по відсутні правові підставі не нараховувати проценти.

Отже, згідно розрахунків заборгованості за кредитнними договорами, за користування кредитами відповідачу були нараховані проценти у розмірі 13 103,00 грн за договором №4090486 від 23.09.2021 та 2 426,82 грн, 3% річних 0,17 грн за договором №77765371 від 22.09.2021, які останній не сплатив.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитними договорами: №4090486 від 23.09.2021 року та №77765371 від 22.09.2021 року в загальній сумі 18 579,99 грн.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст.133та ч. 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: прайс лист, заявка на надання юридичної допомоги №99 від 02.06.2025 року, витяг з Акту №11 надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року.

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію

сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 9 000,00 грн є не обґрунтованим та завищеним.

Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, надав відповідь на відзив заявлений відповідачем.

Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн., оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись 12,13, 18, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором: №4090486 від 23.09.2021 року в сумі 15 103,00 грн, з яких: 2 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 13 103,00 грн заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №77765371 від 22.09.2021 року в сумі 3 476,99 грн, з яких: 1 050,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу; 2 426,82 грн - заборгованість за відсотками; 0,17 грн нарахування 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Шолох