Справа №333/7203/25
Провадження №2/333/4365/25
11 грудня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,
07.08.2025 року виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, як орган опіки та піклування, звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 03.09.2021 року ОСОБА_6 перебувала на обліку в службі у справах дітей Мелітопольської міської ради як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.
04.08.2021 року на підставі акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітня ОСОБА_1 була влаштована до КУ «Мелітопольська міська дитяча лікарня».
З 06.09.2021 року дитина перебувала у КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації до України, тимчасовою окупацією її окремих територій, зокрема м. Мелітополя, та загрозою для життя та здоров`я дітей, на підставі наказу Служби у справах дітей Запорізької обласної державної адміністрації від 04.03.2022 року №01-10/1/11 «Про евакуацію вихованців обласних центрів соціально-психологічної реабілітації дітей за межі України», вихованців КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР було евакуйовано до Республіки Польща, м. Ольштин 42-256, вул. Свята Пуща, б.6, Ченстоховський Центр Духовної Архиєпархії «Свята Пуща».
Відповідно до листа КЗ «Мелітопольський обласний центр соціальнопсихологічної реабілітації дітей» від 26.05.2025 року №01-09/072 «Про соціальний захист ОСОБА_1 , 2015 р.н.», за час перебування дитини у закладі, у період з 06.09.2021 по 20.03.2025, спілкування з батьками не відбувалося, відвідування ними під час перебування на території України доньки в закладі не здійснювалося, життям та долею дитини батьки не цікавилися, бажання дитини щодо повернення до біологічної родини не було.
Відповідно до розпорядження начальника Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області від 19.02.2025 № 57/01-01 «Про створення прийомної сім?ї на базі родини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і передачу на виховання та спільне проживання дитини, позбавленої батьківського піклування» та Акту передачі дитини прийомним батькам, батькам-вихователям, опікуну, піклувальнику від 20.03.2025, складеним Генеральним консульством України в Кракові в особі віцеконсула ОСОБА_7 та виконуючою повноваження законного представника дитини ОСОБА_8 (наказ КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 22.01.2025 № 01-05/01), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вибула із закладу та передана прийомній матері.
Дитина позитивно пройшла адаптацію. В прийомній родині створені всі умови для її проживання та всебічного розвитку. В сім`ї дитину люблять, турбуються, допомагають у навчанні, піклуються про неї. Біологічні батьки дитини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за час перебування дитини в прийомній родині, не зверталися до служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації щодо зустрічі з рідною донькою, не цікавилися її життям, здоров`ям, навчанням та вихованням. Під час бесіди з дитиною з`ясовано, що ОСОБА_6 бажає залишатись та в подальшому проживати в прийомній сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Під час соціального супроводу прийомної сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом лютого-травня 2025 року, біологічні батьки ОСОБА_9 не зверталися в КУ «ЦНСП Великоберезовицької селищної ради» щодо зустрічі з рідною донькою.
Отже, станом на сьогоднішній день відповідачі не змінили свого ставлення до виховання доньки та не вжили заходів щодо повернення її в свою сім`ю, що свідчить про їх свідоме нехтування та ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
17.09.2025 року ухвалою суду до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Великоберезовицьку селищну раду Тернопільського району Тернопілької області, як орган опіки та пілкування, яку зобов`язано надати на адресу суду висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_1
10.10.2025 року ухвалою суду визнана обов`язковою явка представника третьої особи - Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопілької області, як орган опіки та пілкування.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
20.11.2025 року на адресу суду з Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопілької області, як орган опіки та пілкування, надійшов висновок орагну опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_1 .
У судовому засіданні 20.11.2025 року представник позивача ОСОБА_10 повінстю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що за весь період, коли ОСОБА_6 перебувала у лікарні, притулку, в евакуації в Польщі, після поміщення до прийомної родини, біологічні батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , жодного разу не поцікавилися дитиною, не виявили бажання повернути її в сім`ю.
Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, до суду надійшла їхня спільна заява, в якій останні просили розглянути справу без їх участі. Також зазначили про те, що ОСОБА_1 позитивно пройшла адаптацію. Вони, як прийомні батьки, піклуються про ОСОБА_11 , створили всі належні умови для життя, навчання, розвитку та дозвілля. За весь час перебування ОСОБА_11 в їхній родині, біологічні батьки жодного разу не поцікавилися донькою та не зверталися з проханням зустрітися з нею, матеріальної допомоги не надавали. ОСОБА_11 бажає і надалі залишатися в їхній родині.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтримали позовні вимоги органу опіки та піклування, просили задовольнити позовні вимоги, прийнявши рішення в інтересах дитини.
Представник третьої особи - Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, як орган опіки та піклування, до суду не з`явився, разом з висновком щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, направили заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до зали судового засідання жодного разу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.
З огляду на викладене, керуючись ч.4 ст.223 ЦПК України, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане потворно 23.06.2023 року Олександрівським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис №445).
Розпорядження Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області №57/01-01 від 19.02.2025 року створено прийомну сім`ю на базі родини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та передано з 25.02.2025 року до прийомної сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання дитину, позбавлену батьківського піклування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22.05.2025 року головним спеціалістом служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Смук С.М. проведено бесіду з ОСОБА_1 , в ході якої з`ясовано, що протягом тривалого часу біологічні батьки не цікавляться життям доньки, їх місце перебування дитині невідоме. ОСОБА_11 має бажання залишитися в подальшому проживати в прийомній сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , де дівчинку люблять, проявляються батьківську турботу, допомагають у навчанні, цікавляться її успіхами та здоровя`м, піклуються про неї.
23.05.2025 року директором КУ «Центр надання соціальних послуг Великоберезовицької селищної ради» надано інформацію про стан утримання, навчання та виховання прийомної дитини ОСОБА_1 у прийомній сім`ї Кобель протягом лютого-травня 2025 року, згідно з якою прийомна сім`я проживає у приватному будинку, дитина має власну кімнату, ліжко та місце для зберігання особистих речей. Дівчинка забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону та потреб, канцелярськими приладдями, іграшками та речами першої необхідності, особистий телефон, планшет та ноутбук. Прйиомні батьки організовують спільні сімейні поїздки, активно разом з дитиною проводять дозвілля. За даний період контактів з біологічними родичами дитини не було.
ОСОБА_6 проходить адаптацію до умов сімейного середовища, з прийомною мамою склалися найбільш теплі взаємовідносини.
Біологічні батьки ОСОБА_1 не зверталися до КУ «ЦНСП Великоберезовицької селищної ради» щодо зустрічі з дитиною.
Згідно листа директора КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР №01-09/072 від 26.05.2025 року ОСОБА_12 , ОСОБА_1 з 06.09.2021 р. по 20.03.2025 р. перебувала на повному державному забезпеченні в Центрі. За час перебування в закладі, спілкування дитини з батьками не відбувалося, відвідування ними доньки не здійснювалося, життям та долею доньки батьки не цікавилися, бажання повернення до біологічної роди тини у дитини не було.
За повідомленням начальника Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області Романцова О. (вх. №165/01-05 від 26.05.2025 року), дитина, позбавлена батьківського піклування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка влаштована на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, позитивно пройшла адаптацію. При обстеженні умов проживання дитини встановлено, що вона має окрему кімнату, спальне місце, іграшки, одяг, взуття, технічні засоби для навчання. В кімнаті чисто, охайно, затишно. Створено всі умови для проживання та всебічного розвитку дівчинки. В сім`ї ОСОБА_13 люблять, прийомні батьки проявляють батьківську турботу, допомагають у навчанні, цікавляться її успіхами та здоров`ям.
Біологічні батьки дитини до Служби не зверталися з приводу зустрічі з донькою, не цікавилися її життям, здоров`ям та навчанням.
Під час бесіди з дитиною з`ясовано, що місце перебування біологічних батьків їй невідоме, вона має бажання залишитися в прийомній сім`ї.
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , затвердженого рішенням №437 від 28.10.2025 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є батьками малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 11.01.2024 року №1/11 ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та поставлено на первиний облік у службі у справах дітей.

ОСОБА_1 проживає за дресою: АДРЕСА_3 , у прийомній сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пройшла позитивну адаптацію.

Прийомні батьки створили належні умови для проживання, навчання та всебічного розвитку дитини. ОСОБА_11 подобається проживати у прийомній сім`ї, про біологічних батьків дівчинка не згадує.

За період перебування дитини в прийомній сім`ї, до органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради, а також до Служби у справах дітей, біологічні батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо зустрічі з донькою не зверталися, її життям та здоров`ям не цікавилися.

Згідно довідки КЗ Острівський ліцей Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 30.09.2025 року №273, ОСОБА_6 є ученицею 4-Б класу. За час навчання в ліцеї, батьки дитини жодного разу до закладу не з`явилися, не телефонували, навчанням доньки не цікавилися.

На заняттях з психологом ОСОБА_11 не згадує про своїх біологічних батьків. Під час провелення проективної методики «Кінетичний малюнок сім`ї», дівчинка намалювала сім`ю, в якій вона проживає на даний час. На запитання, хто з дітей найщасливіший на малюнку, дитина відповіла, що вона, тому що всі оточуючі її люблять і їй комфортно. На прохання намалювати біологічну родину, дитина категорично відмовилась.

Станом, на сьогоднішній день біологічні батьки малолітньої ОСОБА_9 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків по виховнню доньки, протягом тривалого часу не цікавляться її життям, здоров`ям, не змінили свого ставленя до виховання дитини та не вжили заходів щодо поверненню її в свою сім`ю.

Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини.

Відповідачі не зверталися ані до органу опіки та піклування Великоберезовицької селищної ради, ані до Служби у справах дітейТернопільської міської ради, ані до органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради з питанням щодо повернення дитини у свою сім`ю. На думку суду, така їх поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини.

При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачі без поважних причин свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишили доньку без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідачів відносно дитини є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьками зв`язку, який визначається як сімейне життя, позбавлення їх батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідачів на повагу до їх сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону є підставою для позбавлення батьківських прав.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання ними батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини не надали, з урахуванням думки самої дитини, висловленої останньою під час спілкування з психологом, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Частиною 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідачів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року складає 3196 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів того, що у відповідачів матеріальний стан або стан здоров`я не дозволяють виконати рішення суду, останніми надано не було.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 07.08.2025 року, оскільки, на підставі ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно доп. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, з урахуванням кількості і характеру заявлених позовних вимог, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, та у сумі 1 211,20 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 164, 165, 166, 169, 180 СК України, ст.ст.258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, як орган опіки та піклування (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164, код ЄДРПОУ: 02140811)в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), треті особи: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, як орган опіки та піклування(юридична адреса: 47724, Тернопільська область, Тернопільський район, смт. Велика Березовиця, вул. Степана Бандери, буд.26, ),про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь особи чи установи, на утриманні якої перебуватимемалолітня дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.08.2025 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь особи чи установи, на утриманні якої перебуватимемалолітня дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.08.2025 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору, по 1 211 (одній тисячі двісті одинадцять) грн. 20 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.12.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод