Провадження №: 2/752/9763/25
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Кирильчук І.А.
при секретарі судового засідання - Сінчук І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у залі судового засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по квартирній платі і комунальним послугам,
У серпні 2025 року Національний університет біоресурсів і природокористування України звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2025 року у сумі 19 492,13 грн, збитки від інфляції за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2025 року у розмірі 2 678,23 грн, три відсотки річних від простроченої суми за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2025 року у розмірі 670,15 грн; пеню за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2025 року у розмірі 6 681,17 грн, а також 3 028,00 грн судового збору.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 має у власності квартиру АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг. Національний університет біоресурсів і природокористування України є балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_2 , та здійснює його обслуговування, забезпечує надання житлово-комунальних послуг його ж мешканцям.
Позивач вказує, що добросовісно здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території і забезпечує надання житлово-комунальних послуг споживачу, однак відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, своєчасно не сплачує за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2025 року у сумі 19 492,13 грн.
З урахуванням неналежного виконання споживачем зобов`язань по сплаті коштів за надані житлово-комунальні послуги, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість, на яку нараховано 3% річних, інфляційні витрати та пеню, в примусовому порядку.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Кирильчук І.А.
Ухвалою від 23 вересня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснив сторонам їхні процесуальні права подати заяви по суті справи та встановив процесуальні строки.
Однак, відповідач у судове засідання не з`явилась. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом установлено, що Національний університет біоресурсів і природокористування України є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 07 серпня 2025 року № 47/123 та здійснює обслуговування будинку і забезпечує надання житлово-комунальних послуг його мешканцям.
Відповідач ОСОБА_1 є власником 13/100 квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу 13/100 частин квартири від 26 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В., зареєстрованим в реєстрі за №1140 та реєстраційним посвідченням №010665, виданим 10 липня 2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачем не укладено.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України та частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Разом з тим, хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (пункт 5 частина друга стаття 7 Закону).
Відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг не може слугувати підставою для відмови у позові, оскільки укладення вказаного договору є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.
Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18) та у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідач споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території.
У відповідності до статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викли кати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повном обсязі або неналежної якості.
Відповідач у встановленому законом порядку не відмовився від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було.
Також з матеріалів справи вбачається, що протягом спірного періоду відповідач, споживаючи комунальні послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій (передбачених пунктами 45-52 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року №712, та статтею 27,28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.
Аналогічні висновки були зроблені у постановах Верховного Суду у справах від 29 листопада 2019 року № 645/5401/17 та від 31 жовтня 2019 року № 465/5138/15-ц.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом установлено, що станом на 09 липня 2025 року у відповідача прострочена дебіторська заборгованість перед Національним університетом біоресурсів та природокористування України за період з лютого 2023 року по травень 2025 року у розмірі 19 492,13 грн, що підтверджується долученою до матеріалів справи позивачем довідкою №41/126 від 09 липня 2025 року.
Національний університет біоресурсів і природокористування України на адресу відповідача неодноразово надсилав претензії про стягнення заборгованості від 13 січня 2023 року №0128, від 11 квітня 2023 року №0577, від 11 липня 2023 року №1021, від 11 жовтня 2023 року №1599, від 09 січня 2024 року №0062, від 09 липня 2024 року №1637, від 11 жовтня 2024 року №2366, від 09 квітня 2025 року №624, однак вимоги позивача були залишені без уваги.
Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статтей 70-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Будь-яких належних та достатніх доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості із споживача комунальних послуг ОСОБА_1 щодо квартири АДРЕСА_1 .
Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 670,15 грн, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, та інфляційних втрат у розмірі 2 678,23 грн за згаданий період суд відзначає наступне.
На спірні правовідносини поширюється дія стаття 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, 24 лютого 2022 року з 5-30 в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який дії на даний час.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Водночас наприкінці грудня 2023 року Кабінет Міністрів України постановою від 29 грудня 2023 року №1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, вніс зміни до постанови № 206, зокрема, уточнивши категорії споживачів та території, на які поширюється заборона нарахування та стягнення інфляційних нарахувань та процентів річних, зокрема, в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285).
Отже, з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року діяла постанова Кабінету Міністрів України № 206, яка встановлювала повну заборону на нарахування та стягнення інфляційних нарахувань та процентів річних на заборгованість за житлово-комунальні послуги для всіх категорій споживачів. Зміни, внесені постановою № 1405, набули чинності 30 грудня 2023 року та, згідно з правилом дії актів цивільного законодавства у часі, застосовуються до правовідносин, що виникли з 1 січня 2024 року.
Згідно розрахунку позивача 3% річних, сума інфляційних втрат та пеня нараховані на заборгованість з оплати наданих житлово-комунальних послуг за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2025 року.
Таким чином, слід відмовити у нарахуванні позивачем 3% річних, інфляційних втрат та пеню за період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року, стягнувши з відповідача за несвоєчасне внесення плати за надані послуги за період з 29 грудня 2023 року по 31 травня 2025 року 3% річних в сумі 559,16 грн, інфляційні втрати в сумі 2 448,02 грн та пеню в сумі 5 634,52 грн.
Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, сягнувши з відповідача на користь позивача основну суму боргу за надані послуги у утримання будинку та прибудинкової території в сумі 19 492,13 грн, 3% річних в сумі 559,16 грн, інфляційні втрати в сумі 2 448,02 грн та пеню в сумі 5 634,52 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн, що підтвердженням підтверджено платіжною інструкцією №542517655 від 13 січня 2025 року.
Відповідно до положення статіт 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно до задоволених вимог (95,30 %), отже на корить позивача слід стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 2 885,68 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 509, 526, 530, 625 ЦК України, статтею 162 ЖК України, статтями 1, 13, 14, 20, 21, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов Національного університету біоресурсів і природокористування України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по квартирній платі і комунальним послугам - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2023 року по 31 травня 2025 року у сумі 19 492 (дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн 13 коп, збитки від інфляції у розмірі 2 448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн 02 коп, три відсотки річних у розмірі 559 (п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 16 коп, пеню у розмірі 5 634 (п`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України судовий збір у розмірі 2 885 (дві тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) грн 68 коп.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Національний університет біоресурсів і природокористування України, адреса: 03041, м. Київ, вул. Героїв Оборони, буд. 15, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду виготовлено 18 грудня 2025 року.

Суддя І.А. Кирильчук