печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С.В.,

при секретарі судового засідання - Ємець Д.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кислицької Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, в особі клініко-експертної комісії про визнання недійсним висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості і обсягів медичної допомоги та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства охорони здоров`я України, в особі клініко-експертної комісії, про визнання недійсним висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості і обсягів медичної допомоги та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.10.2024 позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Київського окружного адміністративного суду з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.03.2025 ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, в особі клініко-експертної комісії, про визнання недійсним висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості і обсягів медичної допомоги та стягнення моральної шкоди - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, в особі клініко-експертної комісії про визнання недійсним висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості і обсягів медичної допомоги та стягнення моральної шкоди.

06.04.2025 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив збільшити розмір позовної вимоги щодо розміру відшкодування моральної шкоди - 1000000 грн. (один мільйон грн.).

29.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

03.06.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

23.06.2025 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив:

- Визнати недійсним Висновок клініко-експертної оцінки клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 11.04.2024 року, за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Он Клінік Харків».

- Визнати недійсним Висновок клініко-експертної оцінки клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України від 07.05.2025 року, за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Он Клінік Харків».

- Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань МОЗ України на користь ОСОБА_1 відшкодовану суму за нанесену моральну шкоду у розмірі: 1000000,0 грн. (один мільйон грн. 00 коп.).

- Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань МОЗ України на користь ОСОБА_1 відшкодовану суму судових витрат (судовий збір), у розмірі 605,60 грн. - за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, 968,96 грн. - за подання позовної заяви, всього 1574,56 грн.

19.08.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових підстав позову та клопотання про виклик свідків.

20.08.2025 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Протокольною ухвалою суду від 20.08.2025 судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог, внаслідок чого у відповідача виникло право на відзив, а також прийнято заяву позивача щодо сплати судового збору.

04.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням збільшення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що підставою для визнання недійсним висновку КЕО від 11.04.2024 КЕК МОЗ є порушення процедури проведення клініко-експертної оцінки (КЕО) клініко-експертною комісією (КЕК) Відповідача.

Зокрема, КЕО проведена не в повному складі КЕК;. висновок КЕО складено без урахування експертних висновків; висновком КЕО від 11.04.2024 не оцінено якість надання медичної допомоги та медичного обслуговування та не встановлено, яким стандартам та яким клінічним протоколам відповідає лікування хронічного простатиту, з приводу якого заявник звертався за медичною допомогою до ТОВ «Он Клінік Харків» за напрямком лікування урологія та сексопатологія; КЕК МОЗ України не оцінено відповідність кваліфікаційним вимогам керівника ТОВ «Он Клінік Харків» та конкретних медичних працівників, які надавали медичну допомогу позивачу; висновком КЕО не надана оцінка лабораторним аналізам, які проведено ФОП «ОСОБА_5», згідно з вимогою заявника (Заява-скарга від 26.04.2017); висновок КЕО, складений за результатами повторного проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування КЕК МОЗ ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Он Клінік Харків» від 11.04.2024 складено без врахування рішення суду по справі №520/4577/19; висновок КЕО від 11.04.2024 не підтверджує та не спростовує висновок КЕО від 05.04.2017 Управління (Департаменту) охорони здоров`я ХОДА; КЕК МОЗ України дійшла суперечливих та упереджених висновків; позивач був позбавлений права прийняти участь у засіданні КЕК МОЗ України 11.04.2024.

Позивач вважає, що КЕК МОЗ України порушила: 1. Пункт 7 Порядку контролю якості медичної допомоги, затверджений наказом від 28.09.2012 №752 МОЗ України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за №1996/22308. 2. Положення про КЕК МОЗ України, затверджено наказом від 05.02.2016 №69, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.02.2016 за №286/28415. 3. Проігнорувала та не враховувала при складанні Висновку КЕО від 11.04.2024, підстави для проведення повторної КЕО КЕК МОЗ України, які встановлені правовими висновками судів у справі №520/4577/19.

Обґрунтовуючи збільшення позовних вимог позивач зазначив наступні підстави - порушення процедури проведення КЕО та підстави для визнання недійсним Висновку КЕО КЕК МОЗ України від 07.05.2025: КЕО проведена не в повному складі КЕК; наявність декількох головуючих КЕК МОЗ не передбачена Положенням про КЕК МОЗ; Висновок КЕО складено без урахування експертних висновків; висновком КЕО від 07.05.2025 не встановлено, якім конкретним стандартам та клінічним протоколам відповідає надання медичної допомоги та лікування; МОЗ України не забезпечило розробку та затвердження уніфікованих клінічних протоколів лікування геморою та анальної тріщини; КЕК МОЗ України не оцінила відповідність кваліфікаційним вимогам керівника ТОВ «Он Клінік Харків» та конкретних медичних працівників, які надавали медичну допомогу позивачу; Висновок КЕО від 07.05.2025 не узгоджується з Висновком КЕО від 11.04.2024; У Висновок КЕО від 07.05.2025 завідомо не внесено порушення та виявлені недоліки (невідповідності) ТОВ «Он Клінік Харків»; надання відповідей, які ставив перед КЕК МОЗ позивач, у витягу з протоколу засідання КЕК не передбачено законодавством; Позивач був позбавлений права прийняти участь у засіданні КЕК МОЗ України 07.05.2025; наявність декількох діючих Висновків клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування одного й того самого громадянина з одного й того самого питання, не передбачено нормативно-правовими актами.

На думку позивача висновки КЕО КЕК від 11.04.2024 та від 07.05.2025 є незаконними та протиправними з підстав порушення процедури проведення оцінки. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 1000000,0 грн. через тривале нанесення моральної шкоди - оскарження висновків КЕО КЕК триває вже 8 років, а призначене адміністративним судом, складання повторного висновку КЕО КЕК МОЗ України від 11.04.2024 та від 07.05.2025, які оскаржуються у цій справі, мало усунути недоліки попередніх висновків, проте, це не відбулося; МОЗ України не забезпечило розробку та затвердження уніфікованих клінічних протоколів лікування геморою та анальної тріщини.

Відповідач, Міністерство охорони здоров`я України, надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що питання дотримання процедури проведення перевірки якості наданої медичної допомоги та прийняття оскаржуваного Висновку від 11.04.2024 було предметом судового розгляду у адміністративній справі №520/12576/24. Також відповідачем зазначено, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.03.2021 по справі №520/4577/19 дійшов висновку, що предметом судового контролю у порядку адміністративного судочинства є саме відповідність вимогам чинного законодавства контрольно-управлінської діяльності, котра передувала складанню Висновку, а не сам Висновок. Проведення КЕО КЕК МОЗ від 11.04.2024 та від 07.05.2025 було зумовлено виконанням вимог суду (адміністративні справи №520/4577/19 та №520/12576/24) та державного виконавця (ВП НОМЕР_1), тобто це була процедурна необхідність для усунення виявлених недоліків. Висновки 2019, 2024 та 2025 років не є одночасно «чинними», а відображають різні етапи розгляду скарги. Складення нового висновку не потребує формального скасування попереднього, оскільки він замінює його собою.

Позивач ОСОБА_1 направив відповідь на відзив, в якій навів обґрунтування за змістом аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та поданих заявах, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, Міністерства охорони здоров`я, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у позові. Також, додала, що позивачем оскаржується саме процедура проведення КЕО (контрольно-управлінська діяльність КЕК МОЗ), а не сам зміст висновків КЕО КЕК МОЗ від 11.04.2024 та від 07.05.2025, то такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вказувала, що позивач не надав доказів, які б спростовували висновки КЕО щодо відповідності лікування стандартам. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, представник відповідача зазначила, що позивач не довів ані факту моральної шкоди, ані протиправності дій МОЗ, ані причинно-наслідкового зв`язку між діями МОЗ та заявленими стражданнями. Сума у 1 000 000 грн. не обґрунтована жодними доказами та не відповідає критеріям розумності й справедливості, а отже і відсутні підстави для цивільної відповідальності МОЗ.

10.12.2025 в судовому засідання в приміщенні суду було опитано свідка - ОСОБА_2 , начальника відділу розвитку медичних послуг Департаменту медичних послуг Міністерства охорони здоров`я України, заступник голови комісії КЕО КЕК МОЗ.

Свідок, ОСОБА_2 , надав відповіді на питання, що ставились позивачем з приводу даної справи та зазначив, що МОЗ повторно проводило КЕО та склало висновки від 11.04.2024 та від 07.05.2025. У зв`язку з цим попередні висновки фактично втратили значення. Сам висновок КЕО не є актом індивідуальної дії, який породжує права чи обов`язки для позивача, а є консультативним документом, що фіксує професійну оцінку якості наданої медичної допомоги. Засідання КЕК проведені з дотриманням кворуму відповідно до вимог Положення про КЕК МОЗ, затвердженого наказом №69. Відсутність окремих членів комісії не впливає на правомочність засідання, оскільки Положення прямо допускає заміну чи відсутність членів у разі відрядження, хвороби або відпустки. КЕК здійснює експертну оцінку на підставі наявних у медичній документації матеріалів; експертні висновки, отримані в межах КЕО, розглядалися та відображені у протоколі засідання. Щодо експертних висновків, що, на думку позивача, мають затверджуватись Висновком КЕО, ОСОБА_2 зазначив, що форма висновку визначена додатком до Порядку №752, а експертні висновки не завжди приймаються клініко-експертною комісією (такі висновки можуть прийматись комісією, направлятись на доопрацювання або не прийматись), оскільки КЕК оцінює матеріали на підставі поданої медичної документації, а експертизи за напрямами є допоміжними і їх відсутність не позбавляє КЕК права робити загальний висновок. Крім того, у витягу з протоколу №39 (65) зазначено, що під час розгляду обговорено наступне: експертний висновок (висновок проф. ОСОБА_3 від 29.03.2024). ОСОБА_2 також вказав, що за відсутності уніфікованих клінічних протоколів у визначений період заклади охорони здоров`я були вправі застосовувати локальні протоколи та міжнародні настанови, відповідно до наказу МОЗ №751.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що позивач починаючи з 2011 року отримував медичну допомогу та медичне обслуговування в ТОВ «Он Клінік Харків». Уважаючи лікування неякісним та неефектним Позивач звернувся 07 березня 2017 року з відповідною скаргою до Департаменту охорони здоров`я ХОДА. За результатами розгляду скарги оформлено Висновок КЕО КЕК за профілем «хірургічна допомога» Департаменту охорони здоров`я Харківської ОДА від 05 квітня 2017 року.

26 квітня 2017 року Позивач оскаржив вищезазначений Висновок до МОЗ України. 10 серпня 2017 року заявник звернувся із скаргою до Міністерства з приводу перевірки КЕК Міністерства якості медичного обслуговування ТОВ «Он Клінік Харків» та МЦ «Глорі» ФОП ОСОБА_5.

Наказом Міністерства від 15 лютого 2019 року №14-Адм було оформлено рішення про проведення КЕО надання медичної допомоги та медичного обслуговування, зокрема і заявникові, та призначено засідання постійно діючої КЕК Міністерства на 19 лютого 2019 року.

Результати виконання цього наказу та проведення КЕО оформлені Висновком від 19 лютого 2019 року, відповідно до якого надання медичної допомоги та медичного обслуговування заявнику у ТОВ «Он Клінік Харків» відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги.

Вважаючи вищезазначені Висновки КЕО КЕК незаконними, протиправними, необґрунтованими, некваліфікованими, складеними без вивчення необхідної документації та з чисельними порушеннями порядку проведення та строків проведення визначених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 лютого 2016 року №69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», Позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №520/4577/19 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Позивач подав апеляційну скаргу.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 04 грудня 2019 року у справі №520/4577/19 апеляційну скаргу позивача задовольнив частково. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування Висновку КЕО КЕК від 19 лютого 2019 року скасував. В цій частині прийняв нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував Висновок КЕО КЕК Міністерства від 19 лютого 2019 року. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду залишив без змін.

Другий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідно до пункту 9 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України, затвердженого Наказом № 69, засідання КЕК має відбуватись за обов`язкової участі Голови комісії або заступника Голови комісії. Оскільки на засіданні комісії (19 лютого 2019 року) одночасно були відсутні як Голова комісії, так і заступник Голови Комісії, а заміна вказаних осіб зазначеним Положенням не передбачено, то відповідачем-2 було недотримано порядок проведення засідання КЕК щодо розгляду скарги заявника. Отже Висновок КЕО КЕК від 19 лютого 2019 року, складений за результатами проведення КЕК Міністерства підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Постановою Верховного Суду від 25.03.2021 по справі №520/4577/19 скасовано постанову від 04.12.2019 Другого апеляційного адміністративного суду, залишено рішення від 11.07.2019 Харківського окружного адміністративного суду без змін та постановлено, що Висновок КЕО КЕК органу охорони здоров`я не може бути скасований, водночас, передбачена законодавством можливість оскарження такого висновку не виключає підстав для визнання його недійсним судом - у разі виявлення фактів порушення процедури перевірки якості, а КЕК Міністерства - у разі виявлення невідповідності приписам пункту 2 розділу IV Положення про КЕК МОЗ (Наказ від 05.02.2016 №69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування») та пункту 7 Порядку №752 (Наказ МОЗ України від 28.09.2012 №752 «Про порядок контролю якості медичної допомоги»). Висновок КЕО КЕК не можливо оскаржити у адміністративному процесі через те, що Висновок КЕО КЕК не є рішенням суб`єкта владних повноважень, він не створює змін у стані суб`єктивних прав і обов`язків особи, оскільки додаткових обов`язків не створює та на реалізацію суб`єктивних прав не впливає.

Однак, у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 по справі №520/4577/19 Верховний Суд звернув увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються висновок КЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка висновку КЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку КЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Наказу № 69, затверджених ним Положення про КЕК МОЗ, Положення про КЕК відповідного органу охорони здоров`я та Порядку № 752.

З огляду на вказане Верховний Суд дійшов висновку, що предметом судового контролю у порядку адміністративного судочинства є саме відповідність вимогам чинного законодавства контрольно-управлінської діяльності, котра передувала складанню Висновку, а не сам Висновок.

Отже, предметом судового контролю у цій справі була управлінська діяльність спеціально уповноважених суб`єктів права в особі КЕК Департаменту охорони здоров`я та КЕК Міністерства з приводу перевірки якості наданої виконавцем і спожитої громадянином послуги з медичного обслуговування.

У розумінні статті 22 Закону № 2801-XII такій діяльності притаманна функція адміністративного контролю на предмет відповідності нормативам професійної діяльності у сфері охорони здоров`я, додержання стандартів медичного обслуговування.

З огляду на викладене, колегія суддів погодилась із висновками судів попередніх інстанцій, що суд у межах цієї судової справи проводить виключно перевірку управлінської діяльності органів охорони здоров`я з приводу адміністрування якості наданої медичної допомоги.

Водночас зміст самої медичної допомоги та Висновку не є предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства. З`ясуванню підлягає саме правомірність винесення відповідачем оскаржуваного висновку у відповідності до вимог чинного законодавства, тобто в межах повноважень та у спосіб, передбачений відповідними нормативно-правовими актами.

В подальшому, Харківським окружним адміністративним судом складено виконавчий лист № 520/4577/19 про зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України в особі Клініко-експертної комісії повторно розглянути питання якості надання ТОВ «Он Клінік Харків» медичної допомоги ОСОБА_1 з дотриманням вимог п.2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №69 від 05.02.2016 р.) та п.7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №752 від 28.09.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 р. за №1996/22308).

19.03.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1. Зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

04.04.2024 року державним виконавцем направлено боржнику (МОЗ) вимогу, якою зобов`язано останнього надати інформацію щодо виконання рішення суду.

Міністерство охорони здоров`я України листом від 08.04.2024 № 14-15/14686/2-24 повідомило відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що відповідно до наказу МОЗ від 26.03.2024 № 62-Адм «Про проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування» в порядок денний засідання клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України, яке відбулось 28.03.2024 було внесено питання щодо повторного розгляду справи стосовно якості надання медичної допомоги ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Он Клінік Харків», для проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за напрямком надання медичної допомоги для надання Експертного висновку. Вказано, що вирішено на виконання рішення, з метою повторного розгляду питання якості надання ТОВ «Он Клінік Харків» медичної допомоги ОСОБА_1 з дотриманням вимог п. 2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом МОЗ України від 05.02.2016 № 69) та п. 7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом МОЗ від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за № 1996/22308) направити на повторний розгляд медичну документацію ОСОБА_1 експерту за напрямом «хірургія» ОСОБА_3 та розглянути зазначене питання на наступному засіданні клініко-експертної комісії МОЗ, що відбудеться після отримання експертного висновку експерта. Повідомлено, що відповідно до наказу МОЗ від 02.04.2024 № 65Адм «Про проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», засідання клініко-експертної комісії МОЗ із розгляду зазначеного питання відбудеться 11.04.2024.

23.04.2024 державним виконавцем було направлено боржнику вимогу, якою зобов`язано останнього надати інформацію щодо виконання рішення суду.

Міністерством було подано заяву про закінчення виконавчого провадження від 01.05.2024 № 14-15/18259/2-24, в якій просило у зв`язку з фактичним виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 у справі № 520/4577/19, керуючись пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчити виконавче провадження від 19.03.2024 № НОМЕР_1 та винести відповідну постанову.

До вищевказаної заяви боржником додано висновок клініко-експертної оцінки складений за результатами проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Он Клінік Харків» від 11.04.2024.

Відповідно до вказаного висновку надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «ОН Клінік Харків» відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги, а саме Практичній інструкції «Клінічні практичні рекомендації щодо лікування геморою Американського товариства хірургів товстої кишки та прямої кишки», настанові «Бельгійські консенсусні рекомендації щодо лікування гемороїдальних захворювань» Практичній інструкції «Лікування геморою: рекомендації Італійського товариства колоректальної хірургії». Медичні працівники відповідали кваліфікаційним вимогам. Медична документація не повністю ведеться відповідно до вимог (з порушенням) наказу МОЗ України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 р. за № 661/20974. Відсутній підпис пацієнта у медичній карті амбулаторного хворого №4/8299, що не вплинуло на перебіг захворювання. Клініко-експертна оцінка якості проведена з урахуванням вимог пункту 2 розділу IV Положення про клініко - експертну комісію МОЗ, затвердженого наказом МОЗ від 05.02.2016 № 69 та пункту 7 Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ від 28.09.2012 № 752, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за № 1996/22308.

02.05.2024 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 по виконавчому листу №520/4577/19 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерств юстиції України, третя особа Міністерство охорони здоров`я України, в якому просить суд визнати протиправним закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 старшим державним виконавцем Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", скасувати постанову від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 по виконавчому листу № 520/4577/19 старшого державного виконавця Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн (п`ятдесят тис. грн. 00 коп.).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №520/12576/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державно виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Міністерство охорони здоров`я України про скасування постанови та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Скасовано постанову від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 по виконавчому листу № 520/4577/19 старшого державного виконавця Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду відповідач в особі Міністерства юстиції України, подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2024 у справі №520/12576/24 апеляційна скарга Міністерства юстиції України - залишена без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 по справі №520/12576/24 залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди у справі №520/12576/24 виходив з того, що станом на час прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не було досліджено належним чином питання фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у зв`язку з цим правових підстав для закінчення виконавчого провадження згідно ч.1 п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» не було.

Колегія суддів апеляційної інстанції у зазначеній справі погодилась з висновком суду першої інстанції в частині задоволення вимог позову з огляду на таке: «Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою та четвертою статті 257 вказаного Кодексу визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Складений на виконання рішення суду висновок клініко-експертної оцінки за результатами проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Он Клінік Харків» від 11.04.2024 містить інформацію про те, що надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «ОН Клінік Харків» відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги, а саме Практичній інструкції «Клінічні практичні рекомендації щодо лікування геморою Американського товариства хірургів товстої кишки та прямої кишки», настанові «Бельгійські консенсусні рекомендації щодо лікування гемороїдальних захворювань» Практичній інструкції «Лікування геморою: рекомендації Італійського товариства колоректальної хірургії». Медичні працівники відповідали кваліфікаційним вимогам. Медична документація не повністю ведеться відповідно до вимог (з порушенням) наказу МОЗ України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 р. за № 661/20974. Відсутній підпис пацієнта у медичній карті амбулаторного хворого №4/8299, що не вплинуло на перебіг захворювання. Клініко-експертна оцінка якості проведена з урахуванням вимог пункту 2 розділу IV Положення про клініко - експертну комісію МОЗ, затвердженого наказом МОЗ від 05.02.2016 № 69 та пункту 7 Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ від 28.09.2012 № 752, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за № 1996/22308.

Водночас колегія суддів уважає, що вказаний висновок клініко-експертної оцінки від 11.04.2024 наданий боржником в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 не містить повної відповіді на питання, які зазначені позивачу у скарзі від 26.04.2017 адресованій Міністерству охорони здоров`я України.

Таким чином, висновок клініко-експертної оцінки від 11.04.2024 наданий боржником в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 складено без врахування правових висновків суду у справі №520/4577/19.

За таких обставин, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 по справі № 520/4577/19 фактично залишається невиконаним.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на час прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідачем не досліджено належним чином питання фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у зв`язку з цим правових підстав для закінчення виконавчого провадження згідно ч.1 п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" не було.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що постанову від 02.05.2024 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 по виконавчому листу №520/4577/19 старшого державного виконавця Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено за відсутності доказів, які би підтверджували факт виконання рішення суду, а тому вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі №520/21059/24, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2025 у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

21.01.2025 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 520/21059/24, в порядку вимог статті 41 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем 21.01.2025 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження та до Харківського окружного адміністративного суду. 14.04.2025 до Відділу надійшов оригінал виконавчого листа від 14.02.2024 № 520/4577/19. Державним виконавцем на адресу Міністерства охорони здоров`я в особі Клініко-експертної комісії було направлено вимогу, якою зобов`язано в строк до 25.04.2025 виконати рішення суду урахуванням висновків суду, викладених у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №520/12576/24.

Міністерством на виконання вимоги державного виконавця Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було видано наказ МОЗ від 23.04.2025 №133-Адм «Про проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування».

Відповідно до наказу МОЗ від 23.04.2025 №133-Адм 07.05.2025 було проведено клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування, зокрема, що стосується Позивача.

За результатами проведення КЕО якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування було складено Висновок за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «ОН Клінік Харків» від 07.05.2025.

Відповідно до зазначеного Висновку від 07.05.2025 надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «ОН Клінік Харків» відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги, а питання поставлені гр. ОСОБА_1 у скарзі від 26.04.2017 було обговорено під час засідання КЕО якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування та надано відповіді, які зазначені у Протоколі засідання КЕК від 07.05.2025.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII (далі - Закон № 2801-XII) законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Згідно приписів статті 6 Закону № 2801-XII кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, в тому числі, кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу із забезпеченням належного рівня захисту персональних даних, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я, а також доступ до необхідних лікарських засобів та медичних виробів у порядку, встановленому законодавством; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я тощо.

У відповідності до положень статті 7 Закону № 2801-XII, зокрема, держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я шляхом здійснення державного і можливості громадського контролю та нагляду в сфері охорони здоров`я.

Водночас, відповідно до статті 12 Закону № 2801-XII охорона здоров`я - один з пріоритетних напрямів державної діяльності. Держава формує політику охорони здоров`я в Україні та забезпечує її реалізацію.

Реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи виконавчої влади.

Так, наказом МОЗ України від 28.09.2012 року № 752 затверджено Порядок контролю якості медичної допомоги (далі - Порядок № 752), який згідно його пункту 1, було розроблено з метою впровадження та організації роботи щодо управління якістю медичної допомоги.

Цей Порядок, відповідно до пункту 2, спрямований на забезпечення одержання пацієнтами медичної допомоги належної якості.

За приписами пунктів 7 та 8 Порядку № 752, контроль якості надання медичної допомоги здійснюється за такими складовими: структура, процес та результати медичної допомоги; організація надання медичної допомоги; контроль за реалізацією управлінських рішень; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників закладів охорони здоров`я; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги.

Контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги.

Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров`я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров`я України та/або управлінь охорони здоров`я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров`я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України "Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування" від 05 лютого 2016 року № 69 (далі - Наказ № 69) було затверджено Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (далі - Положення про КЕК МОЗ) та Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - Положення про КЕК відповідного органу охорони здоров`я).

МОЗ здійснює координаційну, консультативну та дорадчу функції з питань організації роботи КЕК чи відповідного органу охорони здоров`я.

За загальними принципами вищезгаданих Положень затверджених наказом № 69, КЕК (КЕК МОЗ) є консультативно-дорадчим органом, діючим на постійній (без виїзду на місце конкретного випадку) або тимчасовій основі (у разі виїзду на місце конкретного випадку), що утворюється для колегіального розгляду звернень фізичних та юридичних осіб, правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань профілактики, діагностики, медичного лікування, реабілітації, оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за конкретними випадками у закладах охорони здоров`я (далі - ЗОЗ) незалежно від форми власності та підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність у сфері охорони здоров`я у відповідній адміністративно-територіальній одиниці України.

Підставою для розгляду КЕК (КЕК МОЗ) відповідних клінічних питань профілактики, діагностики, медичного лікування та реабілітації у ЗОЗ та ФОП і здійснення клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до цього Положення є наказ відповідного органу (МОЗ/відповідний орган охорони здоров`я).

Рішення про утворення або ліквідацію КЕК (КЕК МОЗ), її кількісний та персональний склад затверджуються наказами відповідного органу (МОЗ/відповідний орган охорони здоров`я).

Основним завданням КЕК (КЕК МОЗ) є проведення експертної оцінки запитуваної КЕК (КЕК МОЗ) документації, яка передбачає клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування шляхом експертизи первинної облікової документації, клінічних питань профілактики, діагностики, лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до вимог клінічних протоколів надання медичної допомоги, нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я.

Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться у випадках смерті пацієнтів, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання ЗОЗ або ФОП стандартів медичної допомоги та медичного обслуговування, клінічних локальних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами заявника та/або особи, яка представляє інтереси заявника.

Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться протягом 30 календарних днів з дня надходження запиту чи звернення фізичної або юридичної особи. У разі неможливості прийняття рішення за цей час строк розгляду може бути продовжений на 15 календарних днів.

За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування складається Експертний висновок за формою, наведеною у додатку до цього Положення, який затверджується висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК (КЕК МОЗ) за формою, наведеною у додатку до Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308 (далі - висновок КЕО).

Повторна клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування одного й того самого громадянина з одного й того самого питання КЕК (КЕК МОЗ) не проводиться.

На засіданні КЕК (КЕК МОЗ) у разі потреби або за особистою ініціативою може бути присутній заявник та/або особа, яка представляє інтереси заявника.

До прав та обов`язків КЕК (КЕК МОЗ), у відповідності до приписів розділу III Положень затверджених наказом № 69, належать, зокрема: залучення до проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування експертів КЕК (КЕК МОЗ) та/або інших спеціалістів за наявності відповідної кваліфікації за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування (за їх згодою) для надання Експертного висновку; витребування у Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, ЗОЗ, установ, підприємств, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування або ФОП інформації (матеріалів) з питань, що належать до повноважень КЕК (КЕК МОЗ).

У пунктах 1-3 розділу IV Положень затверджених наказом № 69 зазначено, що до складу КЕК (КЕК МОЗ) входять працівники відповідного органу охорони здоров`я (МОЗ), спеціалісти, які мають відповідну кваліфікацію за спеціальністю, а також можуть входити інші фахівці та представники громадських організацій, асоціацій у сфері охорони здоров`я, представники професійних спілок, їх об`єднань у сфері охорони здоров`я, організацій роботодавців, їх об`єднань у галузі охорони здоров`я (за їх згодою).

КЕК (КЕК МОЗ) проводить клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування, а саме оцінює: структуру, процеси та результати медичної допомоги та медичного обслуговування; якість надання медичної допомоги та медичного обслуговування; дотримання Основ законодавства України про охорону здоров`я; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників ЗОЗ; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги та медичного обслуговування; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги та медичного обслуговування.

Під час проведення КЕК (КЕК МОЗ) клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування без виїзду на місце конкретного випадку опрацьовуються офіційно надіслані копії (з печаткою закладу та підписом головного лікаря або заступника головного лікаря) або оригінали запитуваної документації.

Відповідно до пунктів 7,8,9,11, 13 Розділу IV Положень затверджених наказом № 69 до складу КЕК (КЕК МОЗ) входять: голова, заступники голови (не більше двох), секретар та члени комісії.

Члени КЕК (КЕК МОЗ) беруть участь у засіданнях КЕК (КЕК МОЗ) особисто та повинні забезпечувати конфіденційність отриманої інформації.

У разі відсутності члена КЕК (КЕК МОЗ) (відрядження, хвороба, відпустка) на засіданні КЕК повинна бути особа, кандидатуру якої надає відсутній член КЕК за погодженням голови комісії.

Персональний склад КЕК (КЕК МОЗ) затверджується наказом відповідного органу охорони здоров`я (МОЗ).

Голова КЕК (КЕК МОЗ), що очолює комісію: контролює підготовку документів до засідання КЕК (КЕК МОЗ) та дотримання строків їх розгляду; визначає строк роботи експерта; визначає дату, час, місце проведення та порядок денний засідання; контролює питання щодо уникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів членів КЕК (КЕК МОЗ). У випадку відсутності голови КЕК (КЕК МОЗ) роботу організовує один із його заступників.

Секретар КЕК МОЗ забезпечує ведення протоколів засідань КЕК МОЗ, а також: відповідає за підготовку документів до засідання КЕК МОЗ; надає матеріали членам КЕК МОЗ не пізніше ніж за один день до засідання; готує проект протоколу засідання КЕК МОЗ; веде протокол засідання КЕК МОЗ; є відповідальним за підготовку та подання матеріалів на засідання КЕК МОЗ; опрацьовує із членами КЕК МОЗ заяву про відсутність реального чи потенційного конфлікту інтересів, складену в довільній формі; за результатами засідання готує висновок КЕО; бере участь у засіданнях КЕК МОЗ без права голосу.

У разі відсутності секретаря його обов`язки покладаються на іншу особу, яка входить до складу КЕК МОЗ, за рішенням голови КЕК МОЗ.

Після засідання КЕК МОЗ секретар доопрацьовує матеріали (протокол та висновок КЕО) з урахуванням зауважень і пропозицій, висловлених під час засідання. Протокол засідання КЕК МОЗ підписується секретарем і головою.

Відповідно до положень пунктів 21-26 Розділу IV Положень затверджених наказом № 69 за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування експерти КЕК (КЕК МОЗ) надають (до структурного підрозділу МОЗ, який є відповідальним за організацію та координацію діяльності КЕК МОЗ), Експертний висновок.

Висновок КЕО, складений за результатами проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування, підписується всіма членами КЕК (КЕК МОЗ).

Висновок КЕО ухвалюється простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів КЕК (КЕК МОЗ). У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого на засіданні.

КЕК (КЕК МОЗ) подає копію висновку (висновок) КЕО до структурного підрозділу МОЗ України, що є відповідальним за організацію та координацію діяльності КЕК (КЕК МОЗ), який контролює виконання рекомендацій, вказаних у висновку КЕО.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що управлінська діяльність з приводу розгляду звернень громадян стосовно якості надання медичних послуг за своєю правовою суттю є специфічним проявом вирішення звернень громадян, у формі здійснення аналізу та надання Висновків за результатами проведення експертної оцінки запитуваної документації.

При чому вказаний Висновок не є рішенням суб`єкта владних повноважень, адже не створює змін у стані суб`єктивних прав і обов`язків особи, оскільки додаткових обов`язків не створює та на реалізацію суб`єктивних прав не впливає.

За своїм правовим характером та юридичним змістом Висновок є підсумком вжиття суб`єктом владних повноважень управлінських дій з приводу контролю за якістю надання медичної допомоги.

Відтак, висновок КЕО КЕК органу охорони здоров`я не може бути скасований, водночас, передбачена законодавством можливість оскарження такого висновку не виключає підстав для визнання його недійсним судом - у разі виявлення фактів порушення процедури перевірки якості, а КЕК Міністерства - у разі виявлення невідповідності приписам пункту 2 розділу IV Положення про КЕК МОЗ та пункту 7 Порядку № 752.

У справі, що розглядається, спір виник у зв`язку із невдоволенням позивачем якістю наданих медичних послуг виконавцем послуги - ТОВ «Он Клінік Харків» та наміром заявника захистити право на охорону власного здоров`я, шляхом визнання недійсним та скасування висновків комісії по клініко-експертній оцінці якості надання медичної допомоги клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров?я України від 11.04.2024 та від 07.05.2025.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно з позицією КАС ВС, викладеній у постанові від 25.03.2021 року у справа №520/4577/19, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються висновок КЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка висновку КЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку КЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Наказу № 69, затверджених ним Положення про КЕК МОЗ, Положення про КЕК відповідного органу охорони здоров`я та Порядку № 752.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що управлінська діяльність відповідача з приводу розгляду звернень громадян (або правоохоронних органів) стосовно якості надання медичних послуг за своєю правовою суттю є специфічним проявом вирішення цих звернень, у формі здійснення аналізу та надання Висновків за результатами проведення експертної оцінки запитуваної документації.

У постанові від 21.12.2021 у справі № 640/11087/19 Верховний Суд зазначив, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються висновок КЕК, суд не може здійснювати власну оцінку обґрунтованості прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка висновку КЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку КЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Наказу № 69, затверджених ним Положення про КЕК МОЗ, Положення про КЕК відповідного органу охорони здоров`я та Порядку № 752.

При цьому, як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зміст самої медичної допомоги та оскаржуваного висновку не є предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства. З`ясуванню підлягає саме правомірність винесення відповідачем оскаржуваного висновку у відповідності до вимог чинного законодавства, тобто в межах повноважень та у спосіб, передбачений відповідними нормативно-правовими актами.

Отже, правомірність винесення відповідачем оскаржуваного висновку у відповідності до вимог чинного законодавства, тобто в межах повноважень та у спосіб, передбачений відповідними нормативно-правовими актами підлягає з`ясуванню саме у порядку адміністративного судочинства.

Суд проаналізував підстави, зазначені позивачем, для скасування висновків КЕО КЕК від 11.04.2024 та від 07.05.2025 та з цього приводу зазначає наступне.

Щодо проведення не в повному складі КЕК.

Відповідно до пункту 7 Розділу IV Положення про КЕК МОЗ (наказ МОЗ №69 від 05.02.2016) допускає заміну членів КЕК у разі їх відсутності (відрядження, відпустка, хвороба): До складу КЕК МОЗ входять: голова, заступники голови (не більше двох), секретар та члени комісії.

Члени КЕК МОЗ беруть участь у засіданнях КЕК МОЗ особисто та повинні забезпечувати конфіденційність отриманої інформації.

У разі відсутності члена КЕК МОЗ (відрядження, хвороба, відпустка) на засіданні КЕК МОЗ повинна бути особа, кандидатуру якої надає відсутній член КЕК МОЗ за погодженням голови комісії.

Згідно з пунктом 23 Розділу IV Положення про КЕК МОЗ Висновок КЕО ухвалюється простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів КЕК МОЗ. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого на засіданні.

Щодо наявності декількох головуючих КЕК МОЗ

Відповідно до пункту 9 Розділу IV Положення про КЕК МОЗ, у випадку відсутності голови КЕК МОЗ роботу організовує один із його заступників.

Згідно з протоколом від 07.05.2025 №39(65) засідання клініко-експертної комісії МОЗ України, ОСОБА_2 , начальник відділу розвитку медичних послуг Департаменту медичних послуг, заступник голови комісії був обраний на час засідання головуючим.

Про обрання головуючим Гаврилюка А.О. свідчить наданий відповідачем витяг з протоколу від 07.05.2025, його підпис у витягу з протоколу від 07.05.2025 №39(65). Відповідно до пункту 11 Розділу IV Положення про КЕК МОЗ, протокол засідання КЕК МОЗ підписується секретарем і головою.

З пояснень представника відповідача встановлено, що підпис ОСОБА_4 в графі «голова комісії» проставлено помилково, внаслідок технічної помилки. Слід зазначити, що пунктом 22 Розділу IV Положення про КЕК МОЗ визначено, що Висновок КЕО, складений за результатами проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування КЕК МОЗ, підписується всіма членами КЕК МОЗ.

Отже, сам висновок КЕО КЕК МОЗ від 07.05.2025 підписаний всіма присутніми членами комісії, а підпис заступника голови комісії Осташко С.І. в графі «голова комісії» є технічною опискою та не впливає на прийняте рішення, оскільки підпис заступника голови комісії - головуючого на даному засіданні Гаврилюка А.О. також міститься в зазначеному висновку.

Щодо експертних висновків.

Розділом ІІІ Положення про КЕК МОЗ визначено, що до прав та обов`язків КЕК МОЗ належать, зокрема, залучення до проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування експертів КЕК МОЗ та/або інших спеціалістів за наявності відповідної кваліфікації за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування (за їх згодою) для надання Експертного висновку.

Пунктами 12, 17 Розділу IV Положення про КЕК МОЗ визначено, що до роботи в КЕК МОЗ можуть бути залучені експерти з вищою освітою (за їх згодою). Після закінчення експертизи експерт у дводенний строк повинен направити до КЕК МОЗ Експертний висновок.

Відповідно до Положення про КЕК МОЗ до обов`язків експерта КЕК МОЗ належить:

- надання об`єктивної та обґрунтованої оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування у випадку, що ним розглядався;

- звітування КЕК МОЗ про результати проведеної ним експертизи з наданням Експертного висновку;

- надання голові КЕК МОЗ інформації про перебіг експертизи;

- забезпечення конфіденційності отриманої інформації.

Експертні висновки та інші матеріали, що стосуються розгляду відповідних пропозицій, проектів тощо, є службовою інформацією, пов`язаною з процесом прийняття рішення.

Тобто, Експертний висновок не встановлює остаточного прийняття рішення. В процесі засідання КЕК МОЗ зміст Експертного висновку вивчається та обговорюється всіма членами КЕК МОЗ і тільки після того складається Висновок КЕО, складений за результатами проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування КЕК МОЗ, який підписується всіма членами КЕК МОЗ.

КЕК оцінює матеріали на підставі поданої медичної документації. Експертизи за напрямами є допоміжними, але їхня відсутність не позбавляє КЕК права робити загальний висновок.

Представником відповідача було надано до суду копію Експертного висновку від 29.03.2024.

Щодо стандартів та клінічних протоколів.

Заклади мають право застосовувати локальні протоколи, розроблені на основі клінічних настанов та медичної практики, що відповідало наказу МОЗ №751 від 28.09.2012.

Пунктом 1.3 Методики розробки та впровадження медичних стандартів (уніфікованих клінічних протоколів) медичної допомоги на засадах доказової медицини, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.09.2012 № 751 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2012 р. за № 2001/22313, (в редакції від 28.09.2012) визначено, що локальний протокол медичної допомоги розробляється безпосередньо в ЗОЗ для організації виконання стандарту медичної допомоги та уніфікованого клінічного протоколу, вирішення мультидисциплінарних завдань, налагодження ефективної взаємодії ЗОЗ, структурних підрозділів одного ЗОЗ, визначення клінічних маршрутів пацієнтів. За відсутності затверджених Міністерством охорони здоров`я України медико-технологічних документів з теми, яка є актуальною, керівництво ЗОЗ може прийняти рішення щодо самостійної розробки локального протоколу медичної допомоги та клінічного маршруту пацієнта.

Відповідачем у висновку КЕО КЕК МОЗ від 11.04.2024 було зазначено, що заклад (ТОВ «Он Клінік Харків») не надав локальний протокол за профілем наданої медичної допомоги.

Також згідно з інформацією, зазначеною у висновку КЕО КЕК МОЗ від 11.04.2024 та витягу з протоколу від 07.05.2025 надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_1 в умовах ТОВ «ОН Клінік Харків» відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги, а саме Практичній інструкції «Клінічні практичні рекомендації щодо лікування геморою Американського товариства хірургів товстої кишки та прямої кишки», настанові «Бельгійські консенсусні рекомендації щодо лікування гемороїдальних захворювань», Практичній інструкції «Лікування геморою: рекомендації Італійського товариства колоректальної хірургії».»

Щодо оцінки відповідності кваліфікаційним вимогам керівника ТОВ «Он Клінік Харків» та конкретних медичних працівників, які надавали медичну допомогу Позивачу.

У висновку КЕО КЕК від 07.05.2025 зазначено, що комісією було опрацьовано копії сертифікатів лікарів, які надавали медичну допомогу Позивачу (п.4).

КЕК здійснює клініко-експертну оцінку якості надання допомоги, але не є органом атестації персоналу. Доказів відсутності в лікарів відповідних сертифікатів позивач не надав.

Щодо неузгодженості висновку КЕО від 07.05.2025 з висновком КЕО від 11.04.2024.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що Висновок КЕО від 07.05.2025 «не узгоджується» з Висновком КЕО від 11.04.2024 та нібито містить «завідомо неправдиву та викривлену інформацію», є необґрунтованими.

Так, обидва висновки містять інформацію про те, що надання медичної допомоги та медичного обслуговування заявнику у ТОВ «Он Клінік Харків» відповідає стандартам та протоколам надання медичної допомоги, а твердження позивача про «завідомо неправдиву інформацію» у висновку КЕО є припущенням, яке не підтверджене жодним належним доказом, а розбіжності між висновками пояснюються об`єктивними особливостями проведення експертизи в різні дати та на основі різного обсягу документів.

У Висновок КЕО від 07.05.2025 завідомо не внесено порушення та виявлені недоліки (невідповідності) ТОВ «Он Клінік Харків».

Відповідно до наказу МОЗ від 05.02.2016 № 69, основним завданням КЕО є експертна оцінка наданих закладом охорони здоров`я матеріалів. КЕО не створює та не розробляє протоколи, а лише перевіряє їх наявність і застосування. Водночас відсутність локальних протоколів або уніфікованих клінічних протоколів у певний період (що офіційно підтверджено МОЗ) не може розцінюватися як викривлення інформації у висновку КЕО. Висновок від 07.05.2025 констатував відповідність лікування чинним на той момент стандартам і нормативним актам, що фактично діяли.

Отже, твердження позивача про «необ`єктивність та неправдивість» Висновку КЕО від 07.05.2025 є необґрунтованим. КЕО діяла в межах повноважень, оцінювала надані документи та дотрималась передбаченої наказом МОЗ №69 процедури. Розбіжності між висновками обумовлені зміною обсягу досліджених матеріалів та не свідчать про їх протиправність.

Щодо надання відповідей, які ставив перед КЕК МОЗ позивач, у витягу з протоколу засідання КЕК не передбачено законодавством.

Відповідно до п. 8. Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ від 28.09.2012 № 752, контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги.

Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров`я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров`я України та/або управлінь охорони здоров`я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров`я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку.

Предметом роботи КЕО є аналіз наданих документів і оцінка якості надання медичної допомоги у конкретному випадку, а не проведення перевірки законності діяльності закладу загалом чи підтвердження чи спростування фактів «фальсифікації» документів.

Протокол засідання КЕК є внутрішнім службовим документом, що відображає перебіг обговорення.

КЕО здійснює оцінку тих документів, які офіційно надані закладом охорони здоров`я або іншими суб`єктами у відповідь на запит. Якщо певні документи (наприклад, протокол медичної ради чи окремі лабораторні підтвердження) заклад не сформував або не надав, КЕО не має повноважень самостійно їх створювати чи отримувати в позасудовий спосіб. Це об`єктивно обмежує обсяг аналізованих матеріалів і не може розцінюватися як «свідома упередженість».

Позивач фактично вимагає від КЕО правової оцінки питань, що виходять за межі її функцій (наприклад, законність передачі біоматеріалу, наявність ліцензій, фальсифікація документів). Такі питання можуть вирішуватися лише у межах компетенції органів державного нагляду, а не КЕО, яка є консультативно-дорадчим органом у сфері медичної експертизи.

Твердження про «затягування» чи «навмисне ухилення» МОЗ від розгляду скарги є безпідставним, оскільки проведення КЕО у 2024-2025 роках було ініційовано саме для виконання вимог виконавчої служби та судових рішень. Факт кількох висновків пояснюється процедурним оновленням оцінки, а не «генерацією незаконних документів».

Щодо позбавлення права позивача прийняти участь у засіданні КЕК МОЗ.

Посилання позивача на порушення його прав через відсутність належного повідомлення є безпідставними.

Згідно з п. 6 розділу II Положення про КЕК МОЗ (наказ МОЗ №69), на засіданні КЕК МОЗ у разі потреби або за особистою ініціативою може бути присутній заявник та/або особа, яка представляє інтереси заявника.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідача з проханням бути присутнім на засіданнях КЕО КЕК МОЗ як 11.04.2025 так і 07.05.2025.

Отже, законодавством не передбачено обов`язку КЕК запрошувати заявника на всі засідання. Присутність є факультативною, а не обов`язковою. Відтак, відсутність позивача не впливає на законність чи об`єктивність Висновку КЕО.

Щодо наявності декількох діючих Висновків клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування одного й того самого громадянина з одного й того самого питання, не передбачено нормативно-правовими актами.

Доводи позивача про «незаконність існування декількох висновків» також є помилковими.

Пунктом 5 розділу II Положення про КЕК МОЗ дійсно передбачає, що повторна КЕО з одного й того ж питання не проводиться. Однак у даному випадку проведення оцінки від 11.04.2024 та 07.05.2025 було зумовлено виконанням вимог суду та державного виконавця, тобто це була процедурна необхідність для усунення виявлених недоліків, а не «новий» паралельний висновок.

Висновки 2019, 2024 та 2025 років не є одночасно «чинними», а відображають різні етапи розгляду скарги. Складення нового висновку не потребує формального скасування попереднього, оскільки він замінює його собою.

Законодавство не містить окремої процедури «скасування» висновків КЕО, адже вони не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Відповідно, доводи позивача про «наявність кількох діючих висновків» не відповідають правовій природі цих документів.

Щодо підстав для скасування висновків КЕК.

Визначення достатності чи недостатності медичних документів (опрацьованих матеріалів) для прийняття висновку за результатами клініко-експертної оцінки виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права, та, як вже зазначалось, суд не може здійснювати власну оцінку обґрунтованості прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері.

Крім того, підставами для скасування індивідуально-правового акту можуть бути не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення клініко-експертної оцінки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків органу за результатами такої оцінки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами висновку.

Разом з тим, Позивачем не наведено жодних порушень, які б вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність оскаржуваного висновку.

Позивач, всупереч ст. 2, 19 Конституції України, просить Суд змінити межі дискреційних повноважень МОЗ та ставить під сумнів визначений законодавством порядок діяльності уповноваженого органу, фактично створюючи нові юридичні обов`язки для МОЗ, які не передбачені жодним нормативним актом, що може призвести до порушення конституційного принципу законності діяльності органів державної влади.

Аналізуючи факти, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог про захист права на охорону здоров`я у даній справі, суд констатує, і про це наголошував сам позивач, що обставини, якими позивач доводить неправомірність складання висновків КЕО КЕК, пов`язані саме з порушенням процедури проведення такої клініко-експертної комісії, тобто проведення в порушення вимог чинного законодавства (Положення про КЕК та Порядку №752)

Таким обставинам надана належна правова оцінка під час розгляду справи №520/4577/19 в порядку адміністративного судочинства. Так, судами встановлено, що оскаржуваний висновок клініко-експертної оцінки від 11.04.2024 наданий боржником в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 складено без врахування правових висновків суду у справі №520/4577/19.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Висновку від 07.05.2025, складеного клініко-експертною комісією МОЗ України, то як зазначав вище суд, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обидва оскаржувані висновки КЕК МОЗ від 11.04.2024 та від 07.05.205 були складені на виконання рішення суду в адміністративній справі №520/4577/19 та на вимогу старшого державного виконавця Григорян О.Г. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Зі змісту позову вбачається, що позивач фактично не заперечує обставини надання йому медичної допомоги та не доводить, що її якість не відповідала стандартам або клінічним протоколам лікування. Предметом оскарження є не висновки щодо медичної допомоги як такі, а процедура прийняття рішення Клініко-експертною комісією МОЗ, тобто порядок формування та оформлення висновку КЕО.

Разом із тим, відповідно до Положення про клініко-експертну комісію МОЗ, КЕК є консультативно-дорадчим органом, який проводить фахову оцінку клінічних питань діагностики, лікування й реабілітації. Висновок КЕК не є актом індивідуальної дії, не породжує правових наслідків для пацієнта та не встановлює для нього обов`язків чи обмежень. Такий висновок є інформаційним документом, що використовується виключно для професійної оцінки якості медичної допомоги.

Позивач не надав доказів того, що оскаржуваний висновок вплинув на його права чи обов`язки або що внаслідок складання такого висновку виникли будь-які юридичні наслідки для нього. Спір щодо дотримання процедури внутрішнього колегіального обговорення та оформлення документа консультативно-дорадчого органу МОЗ не має публічно-правового характеру та сам по собі не може бути предметом оскарження в суді без встановлення порушення приватного права позивача.

Більше того, жоден із доводів позивача не стосується змісту наданої медичної допомоги та не містить тверджень про її невідповідність стандартам лікування. Позивач не надав жодного медичного доказу, який би свідчив про неналежне лікування, неякісну медичну допомогу чи порушення клінічних протоколів. Суд не вправі підміняти собою орган медичної експертизи та не може здійснювати власну оцінку медичних питань за відсутності відповідних доказів.

Натомість, оскарження виключно процедурних аспектів внутрішньої діяльності КЕК без доведення негативних наслідків для прав позивача не відповідає завданням цивільного судочинства та не є належним способом захисту.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 4, 13, 19 ЦПК України судовий захист надається виключно у разі порушення або оспорювання прав чи інтересів позивача. Сам по собі недолік або спірність процедури прийняття висновку консультативного органу без доведення порушення конкретного права не утворює складу приватноправового спору.

Таким чином, позивачем не доведено: факту порушення права на охорону здоров`я або будь-якого іншого цивільного права; протиправності дій МОЗ; невідповідності медичної допомоги стандартам; причинного зв`язку між оскаржуваними діями та заявленою моральною шкодою; наявності самої моральної шкоди.

У зв`язку з цим заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та доказами не підтверджені. Відсутність доведення порушення прав позивача виключає можливість задоволення позову.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Так, за змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, у правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція винуватості заподіювача шкоди: не позивач доводить наявність вини відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Частина перша статті 1167 ЦК України визначає загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання. До них належать: моральна (немайнова) шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди, необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.

Наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено причино-наслідкового зв`язку, що саме діями відповідача було завдано йому шкоду, при наданні висновків КЕК МОЗ України.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача є узагальненими, не конкретизованими, суб`єктивними, які не підтверджуються належними доказами, що вказує про неефективність обраного способу захисту своїх прав.

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відтак, позов не підлягає задоволенню, з зазначених вище підстав.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 11-13, 43,76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, в особі клініко-експертної комісії про визнання недійсним висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості і обсягів медичної допомоги та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 15.12.2025.

Суддя С.В. Вовк