Справа № 165/558/25 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/1261/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Матвійчук Л. В., Осіпука В.В.,

секретар Русинчук М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_3 та відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 вересня 2025 року в складі судді Василюка А. В.,

встановив:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 01 вересня 2024 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Л. Лук`яненка та вул. Гірняцької у м. Нововолинську, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу і рухався по головній дорозі, та здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 порушив п.16.11 ПДР України, як наслідок, суд визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Страховик, розглянувши страхову справу №24-03-16627 прийняв рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування, з урахуванням зносу автомобіля, у розмірі 45676,58 грн., які 07 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримала. Не погоджується з розміром та обґрунтуванням здійсненої ПАТ "НАСК "Оранта" страхової виплати за страховим випадком, оскільки згідно з висновком експерта №1029 від 24 вересня 2024 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 136029,69 грн., а вартість матеріального збитку завданого його власнику 78131,66 грн., тому сума недоплаченого страхового відшкодування становить 32455,08 грн. З огляду на те, що шкода завдана майну, згідно висновку експертного товарознавчого дослідження становить 136029,69 грн., тому просить суд різницю, а саме 57898,03 грн. стягнути з відповідача - винуватця ДТП ОСОБА_2 . Також, зазначає, що позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода. Внаслідок ДТП позивач понесла сильні душевні хвилювання, вона зверталася до експерта, юриста, працівників СТО і втратила можливість на певний час вільно володіти та розпоряджатися автомобілем. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 32455,08 грн. страхового відшкодування, 8500 грн. понесених витрат за проведення експертизи, а з відповідача ОСОБА_2 , як винуватця ДТП в користь ОСОБА_1 просить стягнути 57898,03 грн. матеріальної шкоди, 2500 грн. франшизи, 5000 грн. моральної шкоди.

У заяві від 11 вересня 2025 року позивач зменшила позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 в частині стягнення з нього 2500 грн. франшизи.

Рішенням Нововолинського міського суду від 18 вересня 2025 року позов задоволено частково, ухвалено стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в користь ОСОБА_1 11005 грн. 22 коп. недоплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в користь ОСОБА_1 121 грн. 12 коп. судового збору.

У решті позовних вимог, відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів понесення ним витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, та їх розмір, вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 вважав похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку з чим відмовив у відшкодуванні моральної шкоди.

Рішення суду про часткове задоволення позову до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» мотивоване тим, що згідно з наданим страховою компанією в судовому засіданні висновком експерта, розмір матеріального збитку є вищим, ніж той, що визначений оцінювачем при виплаті страхового відшкодування, розмір фізичного зносу завищений оцінювачем, тому стягнув із страхової компанії недоплачену різницю страхової виплати у розмірі 11005.22 грн.

Позивач подала апеляційну скаргу на рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просила рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Покликається на те, що визначений страховою компанією розмір страхового відшкодування є заниженим, лише частково компенсовує матеріальний збиток, позивач не погоджувалася з розміром страхового відшкодування, про що подавала заяву страховій компанії та просила+

виплатити страхове відшкодування у розмірі матеріального збитку за виключенням франшизи , з урахуванням фізичного зносу, без урахування ПДВ у розмірі, визначеному експертом Стасюком О.В. в експертному висновку від 24.09.2024, стягнувши на його користь із страхової компанії 32 455.08 грн., а з відповідача ОСОБА_2 57898.03 грн. матеріальних збитків, оскільки вона автомобіль зремонтувала, вартість ремонту перевищує розмір страхового відшкодування. Також просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 5000 на відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 пояснив, що при розрахунку не включено вартість ПДВ, також експерт, після огляду ушкодженого транспортного засобу встановив деформацію рами лівої , яка підлягає обов`язковій заміні згідно з вимогами стандартів з метою безпечної експлуатації транспортного засобу.

ПАТ « Національна страхова компанія «Оранта» оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Покликається на те, що автомобіль відремонтовано, доказів про понесені витрати на ремонт автомобіля позивач не подав, тому недоведеними є доводи позивача про те, що виплаченого страхового відшкодування було недостатньо для ремонту. Суд безпідставно стягнув з ПАТ « Національна страхова компанія «Оранта» кошти без надання актів виконаних робіт, ураховуючи, що автомобіль відремонтований, а на підставі висновку експерта. Покликається на правовий висновок Верховного Суду у справі № 753/19288/14-ц від 30.10.2019.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2024 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Л. Лук`яненка та вул. Гірняцької у м. Нововолинську, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі та здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2024 року, відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.24) автомобіль марки «Volkswagen Golf»», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуває у власності позивача ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (поліс №5648406).

У страховому договорі сторони обумовили, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 160000 грн., розмір франшизи 2500 грн.

У звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №77-D/15/14 від 14 жовтня 2024 року, що проведена за заявою НАСК «Оранта», зазначено наступне: вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження у ДТП, яке мало місце 01 вересня 2024 року, складає 48176,58 грн. без ПДВ на запасні частини та матеріали (з ПДВ 54588,9 грн.).

До звіту суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 долучено: ремонтну калькуляцію (а.с.46-48), протокол огляду транспортного засобу від 02 вересня 2024 року (а.с.44), розрахунок страхового відшкодування (а.с.42), фототаблиці пошкодженого автомобіля .

07 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до страховика з заявою про виплату їй страхового відшкодування на підставі проведено звіту незалежного експерта №1029 від 24 вересня 2024 року .

У висновку експерта ОСОБА_4 за №1029 від 24 вересня 2024 року (автотоварознавче дослідження проводилося на вимогу ОСОБА_1 ) зазначається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 136029,69 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 78131,66 грн.

До висновку долучена калькуляція ремонту та відомості огляду від 18 вересня 2024 року. У цих відомостях зазначається, що при огляді присутня була ОСОБА_1 (а.с.17-23). Доказів того, що відповідач ОСОБА_2 та страхова компанія (її представник) повідомлялися про огляд ТЗ, який проводився 18 вересня 2024 року, суду, у визначений для подачі доказів строк, надано не було.

Розглянувши висновок експерта №1029, страхова компанія не погодилася із визначеним розміром збитку, оскільки такий, на думку страховика, не відповідав наявним пошкодженням ТЗ внаслідок ДТП, а вартість шкоди була визначена експертом з врахуванням ПДВ на замінені запчастини.

Представник позивача у судовому засіданні неодноразово вказував, що автомобіль марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 позивачем відремонтований, однак доказів щодо вартості ремонту, заміни і придбання нових деталей матеріали справи не містять підтверджена, як і не підтверджено і оплату таких послуг платнику податків, і як зазначав сам представник позивача, не можуть бути надані суду.

Апеляційним судом встановлено, що за заявою ПАТ «НАСК «ОРАНТА» атестованим судовим експертом проведено судову автотоварознавчу експертизу, про що складено висновок від 09.04.2025.

Згідно з цим висновком, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу, без ПДВ, тобто, матеріального збитку, становить 59181.80 грн., що є вищим від того, що визначений експертом оцінювачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (стаття 1188 ЦК України).

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Golf», суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні різниці вартості відновлювального ремонту з відповідача ОСОБА_2 .

Доводи позивача та її представника про те, що на підтвердження розміру завданих збитків вони подали експертний висновок апеляційний суд відхиляє, оскільки як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді представник позивача підтвердив ту обставину, що автомобіль марки «Volkswagen Golf», який належить позивачці , відремонтовано, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто, як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому випадку експертний висновок не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.

Позивачка, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт не подала, тому висновок суду про недоведеність позовних вимог до ОСОБА_2 є правильним.

Водночас колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову у стягненні моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , як винуватця ДТП з тих підстав, що позивачка не довела розміру проведеного нею ремонту ушкодженого унаслідок ДТП автомобіля.

Згідно з ч. І статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з приписами пункту 4 ч 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 4 ст. 22 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною І статті 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоди. Згідно з цією нормою, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обгрутовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачка покликалась на те, що відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні ДТП, унаслідок якої пошкоджено належний автомобіль. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу вона зазнала душевних хвилювань, ця обставина змінила її повсякденне життя, вона не могла користуватись своїм автомобілем.

Протиправність дій та вина відповідача ОСОБА_2 в ушкодженні транспортного марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_5 , підтверджується постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2024 року, а отже, і підтвердженою є протиправність дій і вина у заподіянні моральної шкоди позивачці.

Беручи до уваги ту обставину, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача ОСОБА_2 , був пошкоджений автомобіль позивача, тривалості часу, протягом якого позивач вживала заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін її звичного способу життя, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частини підлягають задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. За таких обставин доводи апеляційної скарги позивача в частині оскарження рішення про відмову у відшкодуванні моральної шкоди є обґрунтованими, а рішення суду в цій частині не відповідає закону, тому підлягає скасуванню.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» недоплаченої суми страхового відшкодування колегія суддів виходить з такого.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 22.1 Закону 1961-ІУ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону 1961-ІУ визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Листом від 07.11.2024 № 09-02-22/8297 страхова компанія повідомила ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 45676.58 грн.

З наданих страховою компанією матеріалів страхової справи вбачається, що ця сума страхового відшкодування визначена на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 14.10.2024, підготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 .

Водночас, до позовної заяви позивачем додано заяву від 07.10.2024, з якою вона звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» після звернення із заявою про виплату страхового відшкодування з проханням виплатити страхове відшкодування з урахуванням висновку експерта, додавши висновок, виготовлений 24.09.2024 експертом ОСОБА_4 за її заявою. Вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить 78131.66 грн. у той час як суб`єкт оціночної діяльності визначив такий матеріальний збиток у розмірі 54588.9 грн .

Порядок оцінки доказів судом визначено приписами ст. 89 ЦПК України, згідно з якою, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Надавши правову оцінку вказаним доказам та обставинам справи відповідно до положень ст. 89 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини вказують на те, що страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та потерпіла ОСОБА_1 не досягли згоди про розмір здійснення страхового відшкодування , страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не подав суду заяви потерпілої ОСОБА_1 про погодження розміру страхового відшкодування, водночас потерпіла наполягала на врахування висновку експертизи при визначенні розміру страхового відшкодування та провела таку експертизу, надавши страховику відповідний висновок, тому відповідно до приписів з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV відповідач не набув права здійснювати виплати без проведення експертизи.

Та обставина, що позивачка надала висновок експерта, який складений до визначення страховою компанією розміру страхової виплати, не позбавляла страхову компанію самостійно ініціювати проведення експертизи, оскільки проведена на прохання позивачки експертиза та наявність висновку експерта, висловлене до страховика прохання позивачки, як потерпілої особи унаслідок ДТП, про виплату страхового відшкодування на підставі висновку експертизи, вказувало на неможливість узгодження розміру страхового відшкодування без проведення експертизи та слугувало підставою для проведення страховиком відповідної експертизи, яка і була проведена атестований судовим експертом Картавовим Ю.О. за заявою відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вже на стадії судового розгляду, та в якому розмір матеріального збитку є значно вищим від того, що визначений оцінювачем, та на підставі якого було виплачено страхове відшкодування. Це підтверджує доводи позивачки, що розмір страхового відшкодування визначений неправильно та був занижений.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до страхової компанії у зв`язку із проведенням останньою ремонту автомобіля та ненаданням належних доказів про вартість проведеного ремонту та виконані роботи, про вартість замінених деталей та запчастин, оскільки предметом позовних вимог позивачки до страховика є вимога про стягнення недоплаченого страхового відшкодування у зв`язку із проведенням такої виплати без проведення експертизи та заниженням розміру страхового відшкодування, а не вимога про стягнення різниці у вартості проведеного відновлювального ремонту чи вартості ПДВ.

Обов`язок надати докази про фактичне здійснення ремонту автомобіля, та чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ виникає у потерпілого лише в тому разі, якщо останній заявляє вимоги про стягнення із страховика вартості ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

Покликання в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду у справі 753/19288/14-ц, висловлену у постанові від 30.10.2019 є необгрунтованими, оскільки висновок у цій справі стосується правовідносин з приводу відшкодування винуватцем ДТП різниці між розміром страхового відшкодування та фактичними витратами на ремонт автомобіля, у той час як у справі, що розглядається апеляційним судом, позовні вимог ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_1 полягають у стягненні з страховика розмір недоплаченого страхового відшкодування у зв`язку із його неправильним визначенням та заниженням розміру матеріального збитку, який належав до виплати. Отже у справі, яка переглядається, та встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин між позивачем та відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА», є відмінними від тих, що були предметом розгляду у справі

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах, який був застосований судом при вирішенні спору з урахуванням положень Цивільного Кодексу України, у тому числі і зазначених відповідачем статей, тому покликання відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на порушення судом першої інстанції положень статей 22, 1194 ЦК України є безпідставними.

Висновком експерта Картавова Ю.О. від 09.04.2025 який надано страховою компанією, як і висновком експерта Стасюка О.В. від 24 вересня 2024 року визначено відсоток фізичного зносу автомобіля 0.6046, у той час як у розрахунку страхового відшкодування зазначено фізичний знос 65.64% (0.654), також заниженою у розрахунку є початкова ринкова вартість автомобіля, що підтверджує доводи позивачки про те, що суб`єктом оціночної діяльності у складеному звіті, на підставі якого здійснено розрахунок страхового відшкодування, неправильного визначено та безпідставно занижено розмір страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач ПАТ «НАСК» ОРАНТА» неправильно визначила розмір страхового відшкодування, занизивши його, що дає підстави задовольнити частково вимоги позивача про стягнення недоплаченого страхового відшкодування на підставі висновку експерта від 09.04.2025, який надано страховою компанією, розмір якого становить 11005.22 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про необхідність застосування для розрахунку висновку експерта Стасюка О.В. від 24 вересня 2024 року.

Зокрема, з цього висновку та доданої калькуляції вбачається, що експертом внесено до розрахунку вартість нової А - стійки рами, вартість якої становить 18 600 грн.

Надаючи оцінку ремонтним калькуляціям до висновків експертів від 24 вересня 2024 року та від 09.04.2025, суд встановив, що ці калькуляції виконані за допомогою ліцензійної програми Audatex, в обох висновках врахований один і той самий перелік деталей і запчастин, що були ушкоджені унаслідок ДТП, за винятком А-стійки.

У ремонтній калькуляції до висновку від 09.04.2025 зазначено не тільки вартість фарбування А-стійки, а також і ремонт, кількість нормогодин та їх вартість, програма містить параметри для її ремонту, кількість необхідних годин та їх вартість, про що пояснив в судовому засіданні експерт Картавов Ю.О. Також експерт Картавов Ю.О. зазначив, що ушкодження бокової рами складають менше 30 відсотків, що дає підстави для висновку про можливість проведення ремонту.

Наведеним спростовуються доводи позивача про те, що А-стійка не підлягає ремонту.

Пояснення експерта Стасюка О.В. щодо неможливості ремонту А-стійки є суб`єктивним тлумаченням експерта, який склав висновок, і за обставинами цієї справи є не переконливими, містять суб`єктивне припущення щодо якості і типу матеріалу, з якого виготовлена А-стійка, про що він зазначав надаючи пояснення в судовому засіданні, який на його думку, у разі наявності ушкоджень, не дозволяє ремонтувати деталь. Складений експертом Стасюком О.В. висновок не містить обґрунтувань щодо обсягу та відсотку пошкодження рами та А-стійки та мотивів, на підставі чого він дійшов висновку про необхідність її заміни на нову, тому суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги складений ним висновок.

Наведеним спростовуються аргументи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про неправильність рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення недоплаченого страхового відшкодування з ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Інші доводи апеляційної скарги позивача щодо стягнення коштів на відшкодування вартості відновлювального ремонту та страхового відшкодування з відповідачів зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, неправильному тлумаченні вимог закону, який підлягає застосуванню при вирішенні спору, тому не слугують підставою для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Суд першої інстанції вирішуючи позовні вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди неправильно застосував норми матеріального права, якими врегульовано порядок та підстави відшкодування моральної шкоди, дійшовши до помилкового висновку про відмову в позові про відшкодування моральної шкоди, тому рішення суду першої інстанції в зазначеній частині необхідно скасувати, ухвалити нове судове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» недоплаченого страхового відшкодування та в частині відмови в позові до ОСОБА_2 про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та вартістю відновлюваного ремонту ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту необхідно залишити без задоволення, а оскаржена рішення в зазначених частинах залишити без змін.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається,що в позовній заяві вказано про понесені судові витрати на суму 2500 грн. на підготовку позовної заяви, 10000 грн. за підготовку та складання позовної заяви, засвідчення документів, очікуваний розмір судових витрат - 9000 грн.

На підтвердження наданої правничої допомоги позивачка надала договір про надання правничої допомоги від 04.12.2024, додаток до договору від 04.12.2024 в якому визначено перелік послуг та їх вартість, Акт-здавання передачі виконаної роботи, платіжну інструкцію про оплачені послуги на суму 12500 грн., ордер.

У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Вимог про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідачі не заявляли.

Відповідно до вимог ч.3-5 статті 141 ЦПК України,при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Позивачем надані належні та допустимі докази наданої правничої допомоги, розмір витрат є співмірний наданій правничій допомозі, відповідає заявленим очікуваним витратам, тому понесені витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача.

Також позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211.20 грн., за подання апеляційної скарги 1817.00 грн.

Судові витрати підлягають розподілу пропорціно до задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги.

Відсоток задоволених позовних вимог до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» становить 26.87%, до відповідача ОСОБА_2 7.94%, відповідно колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60,62 грн. витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та 601,06 грн. витрат на професійну правничу допомогу а також з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 1234,69 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати понесені позивачем ОСОБА_1 на виготовлення експертного висновку не підлягають відшкодуванню, оскільки цей доказ судом не взято до уваги.

Витрати ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на оплату судового збору та на виготовлення експертного висновку судом не відшкодовуються у зв`язку з залишенням без задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 382, 389, 390 ЦПК України

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» залишити без задоовлення.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 вересня 2025 року в цій справі в частині позовних вимог про відмови у стягнення відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч ) гривень відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60,62 грн. витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та 601,06 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 1234,69 грн витрат на професійну правничу допомогу

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 97,73 грн витрат по оплті судового збору за подання апеляційної скарги

Врешті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді