Провадження № 2-о/369/697/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

cудді Хацько Н.О.,

за участі секретаря Погрєбної З.О.,

представника заявника Шурхно К.А.,

заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

зацікавлена особа ОСОБА_3

представника зацікавленої особи Мельничука Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шурхно Кирило Анаталійович, заінтересовані особи ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , представник заявника представника заявника Шурхно Кирила Анаталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, згідно якої просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким встановити наступні заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього наступні обов`язки: заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або контактувати з ними особисто через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

На обґрунтування заяви вказують, що ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 та всі разом проживають за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільно проживання ОСОБА_3 постійно підіймає руку на заявниць, висловлюється нецензурною лайкою, завдав тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння та ображає, погрожує, завдає тілесних ушкоджень, надсилає повідомлення з погрозами вбивства. Таким чином, ОСОБА_3 застосовує до них домашнє насильство. Щоб забезпечити дієві та ефективні способи захисту від повторного вчинення домашнього насильства вважають необхідним застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний припис з вищевказаними обав`язками.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив видати обмежувальний припис, посилалася на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Суду також доповнила, ОСОБА_3 постійно підіймає на неї руку, ображає, погрожує. Так, у серпні 2025 року вона була змушна звернутися з цього приводу до поліції. Однак, дієвого рішення з цього приводу прийнято не було. Після чого, 25.10.2025 року ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння влаштував сварку вдома, в результаті якої застосував до неї психологічне та фізичне насильства, а саме: ображав її нецензурною лайкою, завдав удари кулаками рук в грудну клітину, живіт, по обличчю. Вказане насильство відбувалося в присутності старшої доньки ОСОБА_5 та малолітньої доньки, яка є інвалідом з дитинства. Донька ОСОБА_2 . 25.10.2025 року також постраждала від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку батька ОСОБА_3 . Так, донька ОСОБА_6 намагалася зупинити протиправні дії батька, просила заспокоїтися, не ображати і не чіпати мати, в результаті чого чоловік ОСОБА_3 почав бити доньку. Наніс ОСОБА_5 руками удари по обличчю, тулобу, в результаті чого вона впала на підлогу та запила коліно. Чоловік також ображав доньку нецензурною лайкою. На вказані дії чоловіка вони звернулися до поліції, однак ніяких дій працівники поліції відносно ОСОБА_3 не прийняли. Також викликала медичну швидку допомогу, які оглянули їх з донькою та зафіксували тілесні ушкодження. Наступного дня вона з донькою звернулися до лікаря. Просила застосувати відносно чоловіка вказані в заяві обмежувальні приписи.

Також зазначила, що в цей день 25.10.2025 року дійсно в будинку сталася пожежа, чоловік намагався її загасити, отримав опіки. З цього приводу також був конфлікт. Наразі вона живе у рідного брата, де має частку власності на житло. Будинок за адресою; АДРЕСА_1 , де вони разом мешкали зазнав серйозних пошкоджень. Кімнати непридатні для проживання, також відсутнє світло, водопостачання. Необхідно робити капітальний ремонт. На даний час мешкати у вказаному будинку неможливо. Для приведення будинку у задовільний стан необхідно неменше пів року.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала, зазначила, що батько постійно ображає матір, застосовує фізичне насильство відносно неї. Також перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння постійно ображає нецензурною лайкою ОСОБА_1 та її. 25.10.2025 року близько о 18.00 годин батько перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав ображати матір, висловлювався нецензурною лайкою в її адресу та почав бити матір, наносячи удари руками по обличчю по тулубу та в живіт. Вона намагалася припинити дії батька, просила його заспокоїтися. Однак, він продовжував поводити себе агресивно, почав висловлюватися в її адресу нецензурною лайкою та завдав їй удари руками по обличчю, шиї, в грудну клітину, в результаті чого вона впала на підлогу та забила коліно. Мати викликала поліцію та швидку допомогу. Також наступного дня вони звернулися до лікаря. Просила застосувати відносно батька, вказані в заяві обмежувальні приписи. Назначила, що дійсно 25.10.2025 року в будинку виникла пожежа. Наразі вона з матір`ю та молодшою сестрою мешкають у рідних.

Представник заявниці ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заяву просив задовольнити. Також зазначив, що ОСОБА_3 постійно вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно ОСОБА_1 . 25.10.2025 року дружина та донька ОСОБА_6 вкотре стали жертвами домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , який висловлювався в їх адресу нецензурною лайкою, погрожував та застосував фізичне насильство відносно заявниць. Вказані дії відбувалися в присутності малолітньої доньки, яка є інвалідом з дитинства. ОСОБА_1 викликала швидку допомогу, в результаті чого медичні працівники оглянули ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та надали первинну медичну допомогу. Також наступного дня останні були оглянуті лікарем. ОСОБА_1 зверталася з цього приводу до поліції, однак заяву зареєстровано не було та протокол відносно ОСОБА_3 щодо домашнього насильства не складено. Також представник заявниці надав до суду аудіо запис фіксації подій, які відбулися 25.10.2025 року.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву не визнав, зазначив, що дійсно відбуваються конфлікти в родині з приводу побутових питань, однак фізичного насильства відносно дружини та доньки він не застосовував. 25.10.2025 року в будинку, де вони мешкають спалахнула пожежа, він намагався погасити і, можливо, вході вказаних дій зачепив дружину. Доньку намагався витягнути з будинку та можливо і з`явилися вказані пошкодження. Будинок наразі непридатний для проживання згорів дах, кімнати непридатні для проживання. Відсутнє світло, пошкоджені комунікації. Необхідно ремонтувати дах та капітальний ремонт. Дружина та діти мешкають у рідного брата, будинок де вони проживають частково належить на праві власності і дружині. зруйнована Навмисно він ударів не наносив. З приводу вказаних подій він отримав опіки та перебував на лікуванні. Також зазначив, що будинок, де вони мешкали разом належить йому на праві власності і він планує повністю робити там капітальний ремонт, який довготривалим, враховуючи наслідки пожежі. Просив відмовити у задоволенні заяви щодо застосування до нього обмежувального припису.

Представник зацікавленої особи адвокат Мельничук Ю.Л. в судовому засіданні зазначив, що відсутні підстави щодо застосування до ОСОБА_3 обмежувального припису .Заявники не довели застосування з боку ОСОБА_3 до них домашнього насильства, як фізичного, так і психологічного. Дійсно, 25.10.2025 року в сім`ї виник конфлікт. Однак, сварка виникла з приводу пожежі, яку вчинила дружина. ОСОБА_3 намагався пожежу загасити, дружина та донька чинили перешкоди, в результаті чого був конфлікт. Будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 . В даному будинку за наслідками пожежі проживати неможливо, необхідно робити капітальний ремонт. Заявниця наразі мешкає у рідного брата, частка житла, якого належить на праві власності заявниці. Крім того, зазначив, що відсутні докази того, що ОСОБА_3 здійснює домашнє насильство відносно заявниць та те, що воно є систематичним. Раніше відносно ОСОБА_3 був складений протокол щодо вчинення домашнього насильства та виписаний обмежувальний припис, однак за результатами розгляду в суді вказаного протоколу було винесено постанову від 15.09.2025 року про закриття адміністративного провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Просив відмовити у задоволенні заяви щодо застосування відносно ОСОБА_3 обмежувального припису.

Суд, заслухавши пояснення заявників, представника заявника, зацікавленої особи та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У частині другій статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначено, що у випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення.

Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19 під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 (провадження № 61-13257св22) зазначено, що «обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Верховний Суд також зазначає, що вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Верховний Суд зазначає, що Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками».

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 216/4309/21 зазначено, що «докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства».

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2025 року о 20.30 годин заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до лікаря невідкладної медичної допомоги в с.Мила, де ОСОБА_2 були зафіксовані ушкодження у виді забій правого коліна, обличчя. 26.10.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до лікаря та за результатами огляду були видані медичні довідки від 26.10.2025 року відповідно яких, у ОСОБА_1 під час загального огляду виявлена збуджена та налякана поведінка, тілесних ушкоджень не виявлено та зазначено, що зі слів ОСОБА_1 остання стала жертвою насилля з боку ОСОБА_3 . Також під час огляду ОСОБА_9 виявлена виснажена, збуджена та налякана поведінка, тілесні ушкоджень осадна шії та зазначено, що зі слів ОСОБА_2 остання стала жертвою насилля з боку ОСОБА_3 . Також ОСОБА_9 26.10.2025 року була оглянута лікарем хірургом, зафіксовано гемотому на правій щоці та встановлено діагноз: інші поверхневі травми передньої стінки грудної клітини неуточнені. Рекомендовано консультація травматолога, який 26.10.2025 року оглянув ОСОБА_9 та встановив діагноз забій коліна (основний). ОСОБА_1 26.10.2025 року була оглянута лікарем хірургом, встановлено діагноз: забій стінки живота (основний).

Також судом встановлено, що не заперечується сторонами, той факт, що 25.10.2025 року в будинку АДРЕСА_1 , спалахнула пожежа, що підтверджується актом про пожежу, складеного Бучанським РУ цивільного захисту та превентивної діяльності від 25.10.2025 року, який був наданий у судове засідання представником заінтересованої особи. Крім того, суд приймає до уваги фотокартки надані також представником заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокатом Мельничуком Ю.Л., що підтверджують той факт, що кімнати у вище вказаному житловому будинку непридатні для проживання.

Згідно договору дарування від 11.08.2016 року встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , який сформований 25.11.2025 року ОСОБА_1 має у власності 1/6 частку домоволодіння, а саме будинок АДРЕСА_2 .

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173 КУпАП у відношенні ОСОБА_3 , 1967 року народження було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, стосовно подій 08.08 2025-08.09.2025 року.

В судовому засіданні були досліджені чотири звукозаписи, надані представником заявника. З вказаних записів вбачається, що чоловік виражається нецензурною лайкою, погрожує жінці, остання звертається до нього з проханням заспокоїтися на залишити її в спокої, на що чоловік не реагує і продовжує висловлюватися нецензурною лайкою в її адресу і погрожує. Також було зафіксовані погрози в адресу доньки ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник заявника пояснив, що ці записи на телефон записала ОСОБА_2 частина яких були саме 25.10.2025 року, а також і в інші дні на передодні.

Заінтересована особа ОСОБА_3 не заперечував, що на аудіо записі дійсно його голос і він висловлював в адресу дружини і доньки нецензурну лайку, оскільки намагався попасти в зачинене приміщення з метою загасити пожежу та врятувати останніх. Фізичного насильства він не застосовував. Також зазначив, що вказані записи не буди зафіковані в один день , а є подіями різних дні.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи положення Закону № 2229-VIII обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

При вирішенні питання щодо застосуванні заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Враховуючи надані сторонами докази, судом встановлено, що мало місце застосування до заявників психологічне насильство, яке має ознаки систематичного характеру, оскільки надаючи оцінку аудіо запису, суд безперечно констатує ту обставину, що ОСОБА_3 висловлювався в адресу дружини та доньки ОСОБА_10 нецензурною лайкою погрожував останнім. Крім того, надаючи оцінку медичним довідкам, суд також звертає увагу на те, що було зафіксовано перебування заявників у збудженому та наляканому стані, що вкотре в сукупності з іншими доказами підтверджує про наявність ознак застосування ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_2 психологічного насильства.

В свою чергу, суд не може залишити поза увагою те, що вказані події були вчинені в присутності малолітньої доньки яка є інвалідом з дитинства.

Крім того, ОСОБА_3 також зазначав у судовому засіданні, що в родині складні сімейні стосунки, постійно виникають сварки та конфлікти, що також підтверджує систематичний характер образ в адресу заявниць.

Суд вважає, що відсутність факту притягнення до відповідальності за вчинення домашнього насильства не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних обставин, якими підтверджуються доводи заявника. Таким чином, суд не приймає до уваги, ту обставину, що 25.10.2025 року поліція не відреагувала на події, що сталися в цей день. Крім того, суд не приймає, як доказ відсутності систематичного характеру застосування домашнього насильства , а саме постанову суду від 15.09.2025 року відносно ОСОБА_3 про закриття адміністративного провадження за ч.1 ст.173 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки в сукупності вказані вище докази дають суду підстави вважати протилежне, при цьому зовсім, які не стосуються подій, що були предметом розгляду в суду 15.09.2025 року.

Вказані обставини дають суду підстави вважати, що дії ОСОБА_3 мають систематичний характер і з високою вірогідністю можуть бути продовжені у майбутньому.

Натомість суд дослідивши вказані вище докази вважає, що заявниками не доведено застосування до останніх з боку ОСОБА_3 фізичного насильства. Так, згідно довідок у ОСОБА_8 було зафіксовано ушкодження коліна і сліди гематом на шиї та щоці, однак суд звертає увагу на події які відбулися 25.10.2025 року, а саме пожежа в будинку, що не виключає твердження ОСОБА_3 про намагання останнього забрати доньку з будинку, де спалахнула пожежа. Крім того, суд звертає увагу, що жодних тілесних ушкоджень зовні у заявниці ОСОБА_1 зафіксовано не було. Також, суд не може залишити поза увагою, що на аудіо записі не зафіксовані дій, які давали б суду можливість безперечно прийти до висновку, що було застосовано ОСОБА_3 до заявниць фізичне насильство.

Аналізуючи покази ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо механізму нанесення ударів суд звертає увагу на те, що під час первинного огляду та в подальшому лікарями, як наслідок отримання певних ушкоджень, в тих частинах тіла про які зазначали заявниці, виявлено не було. А щодо ушкоджень, які були зафіксовані в медичних документах у заявниці ОСОБА_2 суд вкотре повторює, що не виключає їх отримання під час обставин, про які зазначив ОСОБА_3 приймаючи до уваги те, що в будинку була пожежа, що було небезпечним для здоров`я та життя осіб, які в той час знаходилися в будинку, тобто заявниць.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису.

Відтак, суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, вважає, що заявник надав належні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства у виді психологічного у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» по відношенню до дружини та доньки ОСОБА_2 .

Отож, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як жертви домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Тривалість та системність протиправної поведінки підтверджує вірогідність вчинення кривдником психологічного насильства щодо заявників, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В зв`язку з цим, суд вважає, що є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення психологічного домашнього насильства, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис в частині заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або контактувати з ними особисто через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 3 місяці. Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві).

Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи, які встановлено судом в ході заслуховування пояснень сторін та під час дослідження доказів.

Щодо встановлення такого обмежувального заходу, як заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 суд приходить до висновку, що в даному випадку не є доцільним та дієвим, оскільки як встановлено судом в будинку де сталася пожежа заявники не мешкають, подальше проживання є неможливим, заявники мешають в іншій місцевості, де ОСОБА_3 не планує мешкати разом з дружино та донькою. Натомість враховуючи, що ОСОБА_3 є власником будинку, де сторони спільно мешкали і який зазнав серйозних пошкодження, та останній планує робити ремонт, іншого житла у ОСОБА_3 немає, суд вважає, що в даному випадку застосовувати вказаний вище вид обмежувального припису є невиправданим обмежувальним заходом, який порушуватиме його право володіння, користування та розпорядження власним житлом.

Таким чином, враховуючи обставини справи суд вважає, що застосування обмежувального припису у виді покладання на ОСОБА_3 обов`язку заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або контактувати з ними особисто через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 місяці, буде достатнім для виправлення та запобігання в подальшому застосування психологічного домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому заява підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію, та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шурхно Кирило Анаталійович, заінтересовані особи ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його права та покласти на нього такі обов`язки, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк обмежувального припису 3 (три) місяці.

Рішення про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту . Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2025 року.

Суддя Н.О. Хацько