Справа № 157/2123/25
Провадження №2-н/157/37/25
У Х В А Л А

05 грудня 2025 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Гамула Б.С., вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося в суд із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період із 01 травня 2022 року по 31 жовтня 2025 року включно в сумі 16 382 грн 87 к., а також 242 грн 24 к. судового збору.

Проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Беручи до уваги вимоги вказаних вище норм законодавства, а також враховуючи дату звернення до суду із вказаною заявою про видачу судового наказу 27 листопада 2025 року, строк позовної давності слід відраховувати з 27 листопада 2022 року. Однак, як вбачається з інформації по рахунку № НОМЕР_1 заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природний газ, яку заявник просить стягнути з боржника, включає також заборгованість, яка існувала станом на 01 травня 2022 року в сумі 2471 гривня 49 копійок.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що з моменту виникнення права вимоги, з якою звернувся стягувач пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене вище у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ слід відмовити.

Керуючись статтями 165, 258, 260 ЦПК України, 256, 257 ЦК України, суддя

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Суддя Б.С. Гамула