Справа № 344/4962/25
Провадження № 2/344/2550/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.,

з участю секретаря Бурянна Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, 04.03.2020 заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області шлюб сторін розірвано. В шлюбі народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини і не займається його вихованням. На даний час наш син відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №17 «Ромашка», старшу групу №2 «Курчатко», а також гурток «Механавтика» у Steam-школі Invetor. Дитина займається успішно, бере участь у виставах та конкурсах, що потребує додаткових фінансових витрат з позивача. Син часто хворіє, що потребує додаткових витрат на лікування та медичне забезпечення. У зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, позивач змушена брати лікарняні, що суттєво зменшує дохід. Позивач самостійно займається вихованням дитини, піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач повністю самоусунувся від процесу виховання та матеріального утримання сина. Відповідач відмовився виконувати обов`язок з утримання сина, позивачу доводиться самостійно утримувати дитину матеріально, купувати сезонний одяг та взуття, продукти харчування, приладдя для підготовки до школи, оплачує медичні послуги та ліки, додаткові освітні послуги, а також несе додаткові витрати, пов`язані з відвідування гуртка «Механавтика». 01 вересня 2025 року син має піти до школи, що спричиняє додаткові фінансові, зокрема на придбання шкільного приладдя, підручників, оплату харчування. Враховуючи всі необхідні витрати на утримання дитини та власні потреби, сума щомісячних витрат становить 25 000 грн. Позивач працює менеджером з персоналу, дохід не є стабільним і залежить від обсягу виконаної роботи, у 2024 році дохід склав 8 000 грн, на місяць цього недостатньо для утримання позивача та сина. Відповідач у 2019 році виїхав на територію Польщі, працює, та отримує дохід, оплачує власне проживання, харчування та дозвілля. Аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб, які б потребували утримання від відповідача відсутні.

Представник позивача просила розгляд проводити без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив: «…Пред`явлений позивачем до мене ОСОБА_2 позов визнаю частково і не заперечую щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з мене на її користь на утримання неповнолітнього сина від нашого шлюбу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Хоча, як передбачено ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тобто обов`язок матеріального забезпечення дітей покладається на обох батьків. Разом з тим, я бажав добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина і робив це, однак позивач в серпні 2024 місяці року категорично відмовилася від моїх коштів на утримання неповнолітнього сина, заявивши мені, що не бажає їх отримувати, оскільки в неї інший чоловік, який повністю матеріально забезпечує їхню сім`ю. Хоча я був проти цього, але позивач з моєю думкою не рахувалася. Також не заперечую щодо способу стягнення аліментів, а саме їх присудження у твердій грошовій сумі. Разом з тим заперечую проти розміру аліментів в сумі 10000 гривень щомісячно на дитину, які просить позивач присудити з мене в її користь на утримання неповнолітнього сина від нашого шлюбу. При визначенні розміру аліментів насамперед слід врахувати мої доходи, які є незначними. Дійсно на даний час я перебуваю на території Республіки Польща і надаю суду дані про мої заробітки за останній період. 17 вересня 2024 року мною був укладений трудовий договір між мною та ТОВ «GRUPASAIN», що знаходиться за адресою 96-500 Сохачев, Кожушкі-Парцель,99 тривалістю на визначений термін з 17 вересня 2024 року до 03 лютого 2025 року, згідно якого я повинен був працювати підсобним будівельним робітником з заробітною платою 4300,00 злотих брутто. При цьому вказана винагорода становить весь період моєї роботи з 17 вересня 2024 року по 03 лютого 2025 року, що складає біля 955 злотих в місяць, в перерахунку на гривні приблизно 10454 гривні.Відповідно до свідоцтва про виконану роботу згідно даного трудового договору в період з 17 вересня 2024 року по 03 лютого 2025 року я дійсно працював підсобним будівельним робітником у вище вказаному ТОВ «GRUPASAIN» і отримав вище вказану заробітну плату в розмірі 4300,00 злотих за весь період роботи.З 04 лютого 2025 року по даний час я не можу знайти будь-яку роботу, а тому моє матеріальне становище дуже ускладнилося. Вказаний факт стверджується довідкою, виданою 03 квітня 2025 року Управлінням соціального забезпечення ІІІ відділу у м.Варшава, Інспекція у м.Сохачев, Відділ обслуговування клієнтів і кореспонденції, яке повідомляє, що я ОСОБА_5 період з 04.02.2025 року до теперішнього часу не фігурую, як застрахована особа, отже, за вказаний період мною внески не сплачувалися. Отже, зароблених коштів мені вистачає лише для забезпечення елементарних умов проживання та харчування. Беручи до уваги наведене, мої доходи дійсно є незначними та не мають постійного характеру. Посилання про мій дохід в значних розмірах є припущенням самого позивача і будь-якими доказами не підтверджено. При цьому позивач ОСОБА_1 не надала суду будь-яких документально підтверджених даних про свої доходи, а лише вказала, що працює менеджером з персоналу і її заробіток склав 8000 гривень в місяць, що викликає певний сумнів. На моє переконання матеріальний стан позивача на даний час є стабільнішим порівняно з моїм. При цьому кожний з нас зобов`язаний матеріально утримувати неповнолітнього сина. В Україні я проживаю разом з своїми батьками, а саме батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером і ніде не працює та матір`ю ОСОБА_7 , яка працює прибиральницею в ТОВ «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес Комфорт» і її заробіток складає до виплати в місяць 6583 гривні 50 коп. Вказані дані стверджується пенсійним посвідченням мого батька серії НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ) від 28вересня 2022 року, виданого Пенсійним фондом України та довідкою про місце роботи матері та її заробіток за №0000-000001 від 04 квітня 2025 року, виданою дирекцією товариства. Таким чином мої батьки також потребують часткової матеріальної допомоги від мене. Відсутні у мене і грошові вклади, а також інше рухоме і нерухоме майно, в тому числі транспортні засоби, яке я зміг би відчужити і вилучені кошти використати на сплату аліментів. Враховуючи матеріальне становище обох сторін, я згідний сплачувати аліменти в користь позивача на утримання сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3196 гривень щомісячно, що складає прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років. Я категорично заперечую проти стягнення з мене аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за минулий період, тобто з вересня 2024 року. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Будь-якої конкретної домовленості, тим більше письмової, між мною та позивачем про розмір коштів, які я повинен їй направляти на утримання сина між нами не було. Я старався постійно у вільній формі спілкуватися з дитиною по телефону, однак проти цього завжди була позивач, які була згідна , але тільки на її умовах. Крім того, я постійно передавав кошти позивачу на утримання дитини через свою маму. Однак в вересні 2024 року на моє прохання направити банківську карточку для зарахування коштів, позивач по телефону повідомила, що її повністю матеріально забезпечує теперішній чоловік і в принизливій формі заявила, що не потребує моїх коштів. При цьому позивач не надала суду будь-яких доказів, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з мене в минулому, а я в свою чергу ухилявся від сплати коштів на утримання дитини. У випадку появи в мене можливості і додаткових коштів, я буду старатися добровільно матеріально допомогти синові, якого я бажаю бачити і приймати участь у його вихованні…».

Позивач надала суду письмові пояснення, та зазначила: «…Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. На сьогодні він постійно перебуває за межами України, а саме в Республіці Польща, де має офіційний заробіток, здійснюючи трудову діяльність.Відповідач є біологічним батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, долученим до матеріалів справи. На даний час Відповідач постійно проживає за межами України, а саме на території Республіки Польща, де перебуває на законних підставах, має дозвіл на роботу та здійснює офіційну трудову діяльність. З наявного у матеріалах справи трудового договору вбачається, що Відповідач працевлаштований у польській компанії, де отримує стабільний щомісячний дохід у розмірі 4 300 польських злотих, що за поточним курсом становить приблизно 48 000 гривень. Вказаний дохід свідчить про матеріальну спроможність Відповідача забезпечувати себе та виконувати обов`язок із належного утримання своєї дитини.Такий рівень доходу є стабільним та перевищує середній заробіток громадян України, що дає підстави вважати, що Відповідач не перебуває у скрутному матеріальному становищі. Отримувані ним кошти дозволяють повністю забезпечувати власні житлові потреби, сплачувати оренду житла та комунальні послуги, харчуватись, купувати необхідні речі, засоби особистої гігієни, користуватись транспортом, відпочивати, задовольняти інші життєві потреби, а отже, після покриття власних витрат у нього залишається достатньо коштів для виконання зобов`язань перед своєю дитиною. Відповідач є працездатною особою, не має інвалідності та не перебуває на обліку у медичних закладах як особа з обмеженою працездатністю, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних родичів, тобто не несе додаткових фінансових зобов`язань, які могли б об`єктивно впливати на його можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Враховуючи рівень доходу Відповідача, встановлення аліментів у сумі 10 000 грн щомісячно становитиме не більше 20% від його місячного заробітку, що є економічно обґрунтованим, не завдає шкоди його фінансовому становищу та водночас дозволяє забезпечити дитині належні умови для розвитку, навчання, відпочинку та медичного догляду. У зв`язку з викладеним, можна зробити висновок, що Відповідач має постійний дохід, стабільне місце роботи, не має додаткових утриманців та є повністю працездатним, а отже, має всі можливості для виконання своїх батьківських обов`язків і сплати аліментів у твердій грошовій сумі, яка перевищує 3 500 грн. Визначення розміру аліментів у сумі 10 000 грн щомісячно є справедливим, співмірним його матеріальним можливостям та таким, що забезпечує найкращі інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 …».

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами.

Сторонами визнано обставини народження у них дитини, проживання дитини з матір`ю, та перебування відповідача на даний час на території Польщі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 .

Згідно довідки №24 від 17.032025 року ОСОБА_3 зарахований в заклад дошкільної освіти №17 «РОМАШКА» Івано-Франківської міської ради, станом на сьогодні відвідує старшу групу №2 «Курчатко».

ОСОБА_3 відвідує заняття з курсу «Механавтика» з 2 січня 2025 року, згідно довідки від 13.03.2025

Позивачем долучені квитанції про сплату навчання за сина та комунальних послуг.

Згідно трудового договору від 17.09.2024 ОСОБА_5 працював підсобним будівельним робітником, основна заробітна плата 4300 злотих, дата початку роботи: 17.09.2024, тривалість трудового договору на визначений термін або дата його закінчення: з 17.09.2024 до 03.02.2025.

Згідно перекладеного свідоцтва про роботу відповідач, ОСОБА_5 ,працював у ТОВ «Grupa Sain» з 17.09.2024 до 03.02.2025.

Згідно перекладеної та засвідченої довідки від 03.04.2025 управління соціального забезпечення ІІІ відділ у м.Варшава, Інспекція у м.Сохачев, повідомлено, що у період з 04.02.2025 до теперішнього часу ОСОБА_5 не фігурує як застрахована особа, за вказаний період внески не сплачувались.

Відповідачем зазначено у відзиві про те, що в Україні він проживає разом з своїми батьками, а саме батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером і ніде не працює та матір`ю ОСОБА_7 , яка працює прибиральницею в ТОВ «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес Комфорт» і її заробіток складає до виплати в місяць 6583 гривні 50 коп. На підтвердження вказаних обставин відповідач долучає пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 ) від 28 вересня 2022 року та довідку про місце роботи ОСОБА_1 та її заробіток за №0000-000001 від 04 квітня 2025 року, виданою дирекцією товариства.

В ст. 2 Закону України Про охорону дитинства вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В ст. 8 Закону України Про охорону дитинства вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

Пояснення позивача про те, що відповідач працевлаштований у польській компанії, де отримує стабільний щомісячний дохід у розмірі 4 300 польських злотих, спростовані відповідачем, оскільки згідно долученого ним свідоцтва про роботу в період з 17 вересня 2024 року по 03 лютого 2025 року відповідач працював підсобним будівельним робітником у ТОВ «GRUPASAIN» і отримав заробітну плату в розмірі 4300,00 злотих за весь період роботи.

Таким чином, пояснення позивача про стабільний щомісячний дохід відповідача у зазначеному розмірі не відповідають дійсності, оскільки відповідач отримав їх за виконану роботу в певний період часу, а не щомісячно.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

А тому, стягнення аліментів з відповідача підлягає за період з 21.03.2025, від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1211, 20 грн. на користь держави.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

В ч. 5 ст. 268 ЦПК України вказано, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково;

стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;

в іншій частині позову відмовити;

допустити негайне стягнення аліментів в розмірі одного щомісячного платежу;

стягнення аліментів розпочати 21.03.2025 і здійснювати до досягнення дитиною повноліття.

стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_5 на користь держави 1211, 20 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.