ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/1963/24
Номер провадження 22-ц/818/3230/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області 19 березня 2025 року в складі судді Пілюгіна О.М. по справі № 635/1963/24 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

Позов мотивовано тим, що 07 грудня 2020 року між АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631534228, відповідно до умов якої відповідачу надано кредит, в поряду та на умовах, визначених кредитним договором.

ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення коштів не виконав внаслідок чого за ним обліковується заборгованість у розмірі 192 770,96 грн, яку АТ «Сенс Банк», просило стягнути з судовими витратами.

27 травня 2024 року та 30 травня 2024 року відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Відзив мотивовано висновками, викладеними у постанові Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Він не був належним чином ознайомлений з умовами кредитування, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення заборгованості.

На підставі анкети-заяву до договору про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку ним отримано на поточний рахунок 25 000 грн, проте зазначені документи не містять даних щодо розміру відсоткової стави, пені тощо, що виключає правомірність їх нарахування.

Розрахунки Банку не містить даних щодо суми сплаченого кредиту та відсотків, а також складових заборгованості, внесених коштів, комісій. Також, в розрахунку банку відсутні алгоритми, формули нарахування заборгованості, відсутній розмір відсотків, що виключає можливість встановити обґрунтованість нарахування загальної суми заборгованості.

Із наданого АТ «Альфа банк» паспорту споживчого кредиту неможливо достовірно встановити, який саме тариф передбачений для карти відповідача та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір. Надані позивачем документи не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом.

Він є внутрішньо переміщена особа, його будинок зруйновано внаслідок прямого влучання артилерійських снарядів. Наразі він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, що призвело до виникнення заборгованості, але не в тому розмірі, який заявлено відповідачем до стягнення.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2025 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 631534228 в розмірі 192 770,96 грн та 3028 грн 00 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання не виконував, унаслідок чого утворилася кредитна заборгованість, яка не спростована останнім та підлягає стягненню. При цьому розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

На вказане судове рішення 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підписана ним анкета-заява до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку не містить даних про процентну ставку, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру у вказаній заяві зазначена не була.

Із наданого АТ Альфа банк» паспорту споживчого кредиту неможливо достовірно встановити, які саме тариф передбачений для карти та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір, тобто позивачем не доведено усі фактичні обставини справи на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Судом першої інстанції не взято до уваги, те шо кредит ним сплачувався добросовісно до 22 лютого 2022 року але внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, форс-мажорних обставин сплачувати кредит він не мав можливості, оскільки залишився без житла, роботи, доходів.

Також посилався на вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У судове засідання апеляційного суду представник позивача АТ «Сенс Банк» не з`явився.

Судова повістка-повідомлення про розгляд справи 11 грудня 2025 року, надіслана апеляційним судом на адресу АТ «Сенс Банк» останнім отримано 05 червня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с. 242).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої позичальник пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до вказаної оферти, мета Кредиту для особистих потреб. Максимальна сума кредитного ліміту складає 200 000 грн. Процентна ставка 39,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн (а.с. 4).

Підписанням цієї оферти позичальник беззаперечно підтверджує, що перед укладанням угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ.

Всі відносини, що не врегульовані угодою, запропоновано позичальником врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку www.alfabank.ua.

В цей же день ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, відомості за яким є аналогічним оферті на укладання угоди про надання кредиту від 07 грудня 2020 року (а.с. 5).

Також 07 грудня 2020 року відповідач підписав заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк» від 07 грудня 2020 року відповідач підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення договору між ним та АТ «Альфа Банк» (а.с.4 зворот).

07 грудня 2020 року АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501230577 за вищевказаними умовами (а. с. 5).

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30 листопада 2022 року внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 22-25).

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору від 07 грудня 2020 року за ОСОБА_1 станом 17 липня 2023 року обліковується заборгованість у розмір 192 770,96 грн, з яких: за тілом кредиту - 72 806,04 грн; - заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 97 535,73 грн; за відсотками за користування кредитом - 18 895,40 грн; за овердрафтом (несанкціонованою заборгованістю - 3533,79 грн (а.с.8).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України).

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини 3 статті12, частини 1 статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За правилами частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено судом, 07 грудня 2020 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Матеріалами справи також підтверджується, що того ж дня відповідач підписав анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

З наданої позивачем виписки з карткового рахунку вбачається, що банк виконав свої зобов`язання, відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок та видав кредитну картку, якою остання користувалася, здійснюючи відповідні платежі, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Звертаючись до суду із вказаним позовом Банк посилався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 17 липня 2023 року наявна заборгованість у розмірі 192 770,96 грн, з яких: за тілом кредиту - 72 806,04 грн; - заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 97 535,73 грн; за відсотками за користування кредитом - 18 895,40 грн; за овердрафтом (несанкціонованою заборгованістю - 3533,79 грн.

Разом з тим, з виписки по рахунку за кредитною карткою позичальника та з розрахунку вбачається, АТ «Альфа Банк» здійснювалося списання комісій за розрахунково-касове обслуговування, за страховий пакет від фінансових ризиків, за користування послугою SMS - інформування, які в установленому порядку узгоджені з відповідачем не були, адже положення Анкети-заяви, оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії і паспорту споживчого кредиту не містять домовленості сторін про сплату вказаних сум, порядку та розміру їх нарахування. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та неустойки позивачем не надано.

Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Між тим, оскільки Банком не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Із вказаного розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що первісним кредитором безпідставно нараховувалась комісія у розмірі 42 094,96 грн, до складу якої й внесено оплата за страховий пакет від фінансових ризиків, а також оплата вартості SMS інформування у загальному розмірі 270 грн.

Зважаючи, що сплачені відповідачем кошти безпідставно було спрямовано первісним кредитором на погашення заборгованості з вказаних послуг, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає 150 406 грн (192770,96 грн - 42094,96 грн - 270 грн).

Доводи ОСОБА_2 щодо неузгодження ним усіх умов кредитування (розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки) спростовуються матеріалами, оскільки відповідно до наданих документів (оферта на підписання кредитну, паспорт споживчого кредиту) встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору щодо нарахування відсотків.

Також, самим відповідачем не заперечується, що він використовував кредитні кошти та погашав заборгованість, проте в подальшому у зв`язку з агресією росії проти України він втратив фінансову можливість сплачувати кредит.

Зазначені обставини також підтверджуються випискою по рахунку за кредитною карткою за період з 08 грудня 2020 року по 17 липня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 активно користувався карткою, здійснював платежі на погашення заборгованості.

Доводи відповідача про застосування положень статті 9-2. Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки вказані вимоги закону не є релевантними до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведене, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» з 192 770,96 грн до 150 406 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду позивачем було сплачено 3028 грн (а.с. 1). Зважаючи, що позов задоволено частково (150406 грн / 192770,96 грн х 100% = 78,02 %), Банку має бути компенсовано 2362 грн 45 коп. судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 червня 2025 року відповідача звільнено від сплати судового збору у розмірі 4542 грн за подання апеляційної скарги (а.с. 237-238).

Апеляційну скаргу задоволено частково, а саме на 21,98%, у зв`язку з чим з АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню на користь держави 998,33 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області 19 березня 2025 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № 631534228, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) з 192 770,96 грн до 150 406 (сто п`ятдесят тисяч чотириста шість) грн, а також судового збору з 3028 грн до 2362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн 45 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) на користь держави 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) 33 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина