Справа №705/5456/25
2/705/3310/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «УМАНЬГАЗ» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 № 808 (в редакції зі змінами, внесеними постановою НКПЕКП від 11.06.2019 №1024), ПАТ «УМАНЬГАЗ» () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «УМАНЬГАЗ». Між ПАТ «УМАНЬГАЗ» та відповідачем було укладено типовий договір розподілу природного газу, шляхом фактичного споживання природного газу. Оператор ГРМ ПАТ «Уманьгаз» належним чином виконує умови типового договору розподілу у строки та на умовах визначених договором та Кодексом ГРМ. При цьому, відповідач порушив умови договору в частині проведення розрахунків за отримані послуги з розподілу газу, у зв?язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 14071,02 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Ухвалою судді від 15.09.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

За вх. № 24862 від 26.09.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він не визнає пред?явлених позовних вимог, вважає їх необґрунтованим, безпідставним та такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що ПрАТ «Уманьгаз» допущено недотримання чинного законодавства; у ПрАТ «Уманьгаз» відсутнє право на здійснення діяльності з розподілу природного газу за відсутності доказів наявності у нього на праві власності чи господарського відання газорозподільних систем та місцевих (локальних) газопроводів за місцем знаходження його домогосподарства; відсутня ліцензія направо здійснення розподілу природного газу; відсутній чинно встановлений тариф на розподіл газу, а також його, як споживача введено в оману та допущена невідповідність типового договору директором ЄС ЄП та Господарського кодексу України. Зазначає, що надані Оператором ГРС ПрАТ «Уманьгаз» папірці «Фінансовий стан», «Довідка реєстр контролю зняття показників» не ідентифікують особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції щомісячно, починаючи з січня 2020 року (первинні документи відсутні), не містять відомості про дату складання документа, назв первинного документу, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, підпис бухгалтера та керівника підприємства, печатку. Тому вони не можуть бути достовірними та допустимими доказами, як такі, що не відповідають чинному законодавству. Крім того, відповідач вбачає відсутність у Оператора ГРС ліцензії (в паперовій та електронній формах) та тарифу на розподіл Постанови НКРЕКП від 19 червня 2017 року № 808, від 22 листопада 2023 року № 2159 не зареєстровані у Міністерстві юстиції України. Відомостей про реєстрацію Оператора ГРС в ліцензійному реєстрі також немає. Також Оператор ГРС зі споживачем на достовірній основі не узгоджували та не конкретизували ні умови договору, ні тариф, чим було порушено його право, як споживача. При цьому зазначає, що позивач взагалі помилково вважає його споживачем його послуг, оскільки не надав фактичних документальних доказів того, що ним були надані відповідні послуги, а споживач їх прийняв. Він не підписував заяви-приєднання до публічного договору. Також він не визнає Типовий договір розподілу природного газу дієвим та законним, тому ніяких зобов?язань перед позивачем він не має. Посилаючись на відповідні обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).

Фактом приєднання побутового споживача - відповідача ОСОБА_1 до умов даного договору є щомісячне споживання певних об`ємів природного газу та зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи підтверджено споживання природного газу (довідка по особовому рахунку про фінансовий стан споживача), а також контрольне зняття показників лічильника природного газу від 03.04.2023, яке містить підпис споживача ОСОБА_1 .

Тобто, беззаперечним є факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу і відповідно надання послуг з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання.

Звернення відповідача із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відповідачем не надано, як і не надано доказів не отримання ним послуг.

Отже, між сторонами виникли договірні відносини щодо надання ПАТ «УМАНЬГАЗ» послуг з розподілу (доставки) природного газу до будинку відповідача, а останній прийняв ці послуги, користуючись природним газом. Обов`язкова наявність двосторонньої підписаної угоди між надавачем та споживачем послуг законом не передбачена.

ПАТ «УМАНЬГАЗ» надав відповідачу послугу з розподілу природного газу. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів відповідачем не проводиться оплата за надані послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 14071,02 грн. Розрахунок заборгованості виконано відповідно до цін та тарифів, які встановлені постановами Кабінету міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розподіл природного газу є однією з комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, також висвітлено у позиціях Верховного Суду, зокрема у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «УМАНЬГАЗ» необхідно стягнути заборгованість за послуги з розподілу природного газу у розмірі 14071,02 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «УМАНЬГАЗ» необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141 ч. 1, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» () заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 14071(чотирнадцять тисяч сімдесят одна) грн 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» (код ЄДРПОУ: 03361419) судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік