Провадження: 2-др/484/29/25
Справа: 484/2208/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

11.12.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Коваленко Н.А., секретар судового засідання Голубкова Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сотської Світлани Олексіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: АТ "СЕНС БАНК", про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено.

26.11.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сотської С.О. про ухвалення додаткового рішення у даній справі та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 35000,00 грн. Вимоги заяви мотивовані тим, що судовим рішенням у справі №484/2208/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено, при цьому судом не вирішувалося питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, про які до закінчення судових дебатів представником позивача була зроблена відповідна заява. Представник позивача зазначає, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн, які документально підтверджені договором-дорученням про надання правової допомоги від 03.04.2025; додатком до договору про надання правової допомоги від 03.04.2025, укладеним між позивачем та адвокатом; ордером на надання правничої допомоги від 08.04.2025; актом про прийняття-передачу наданих послуг від 13.11.2025 за договором про надання правової допомоги від 03.04.2025; квитанцією від 13.11.2025 на суму 35000,00 грн - для підтвердження оплати витрат правової допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував в судовому засіданні проти заяви вказуючи на її безпіставність.

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, представник ОСОБА_3 через кануелярію суду надала заяву у котрій просить проводити розгляд справи без її участі та задовольнити заяву.

02.12.2025 представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Рябченко К.П. через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, скеровано заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в її відсутність; при вирішенні вищевказаної вимоги представника позивача покладається на розсуд суду.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши позицію ОСОБА_2 , дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено. Вказаним рішенням ухвалено: «Виділити у власність ОСОБА_1 автомобіль TOYOTA CAMRY SOLAR 2.4, державний номер НОМЕР_1 .

Виділити у власність ОСОБА_2 речі домашнього вжитку: фільтр механічних очисток, фільтр зворотнього осмосу Ecosoft, світильник Ledvance, кухонні меблі (вбудовані) меблі дитячі кімнатні (вбудовані), прихожа шафа (вбудована), диван в дитячій кімнаті, електронасос підвищуючий Sprut GPD-A, кухонна мийка Fabiano, тумба під умивальник у ванній, умивальник для ванної, дзеркало для ванної, полочка у ванну кімнату, ємність для води, насос циркуляційний KOER, варочна поверхня Minola (вбудована), посудомийна машина Zanussi ZDV91400 FA (вбудована); електрична духова шафа Minola ОЕ 6663 (вбудована), витяжка на кухню Fabiano Steel (вбудована), бойлер Gorienje, апарат опалювальний газовий побутовий ATON.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11863, 00 грн. за її долю в майні.

Визнати спільним боргом ОСОБА_2 і ОСОБА_1 залишок несплаченого боргу за договором № 500760550 від 03.04.2023 у сумі 375 301, 16 грн та поклавши на ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зобов`язання по погашенню заборгованості по частці, тобто по 187650, 58 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 86561, 70 грн за виконані кредитні зобов`язання по кредитному договору № 500760550 від 03.04.2023.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4246, 50 грн».

Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-V «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Сотською С.О. (виконавець) було укладено договір-доручення про надання правової допомоги від 03.04.2025 (а.с.64), отже представництво інтересів ОСОБА_1 у суді здійснювала адвокат Сотська С.О. Матеріали цивільної справи містять додаток до договору про надання правової допомоги від 03.04.2025, укладений між позивачем та адвокатом (а.с.65); ордер на надання правничої допомоги від 08.04.2025 (а.с.69). До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн., надано акт про прийняття-передачу наданих послуг від 13.11.2025 за договором про надання правової допомоги від 03.04.2025; квитанцією від 13.11.2025 на суму 35000,00 грн - для підтвердження оплати витрат правової допомоги. Звертаючись до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача вказувала, що їх сума складає 35000 грн.

Отже, суд вважає, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами позитивного результату.

За обставинами цієї справи не виникає сумнівів, що при розгляді справи у суді позивачу надавалася професійна правнича допомога адвокатом Сотською С.О. на підставі договору від 03.04.2025. Актом про прийняття-передачу наданих послуг від 13.11.2025 за договором про надання правової допомоги від 03.04.2025 підтверджено надання послуг цим адвокатом саме позивачу.

Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Представником позивача надано належні докази, які підтверджують надання позивачеві послуг з надання правничої допомоги адвокатом Сотською С.О.

Клопотань про зменшення судових витрат від відповідача не надходило.

На думку суду, заявлений розмір витрат на правову допомогу не суперечить складності справи та часу, витраченого на надання послуг. Враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов`язку компенсувати позивачу судові витрати в розмірі 35000 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сотської Світлани Олексіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: АТ "СЕНС БАНК", про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. А. Коваленко