Справа № 761/210/24
Провадження № 2/761/1823/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КА ШАГ Спеціаліст» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КА ШАГ Спеціаліст» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 9 220 грн., а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі - 1073, 60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальність «КА ШАГ Спеціаліст» надає послуги освіти на платній основі. Зокрема, різновид освітніх послуг, що надається в межах Києва наведено на офіційному веб-сайті відповідача - https://kiev.itstep.org. В вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з метою отримання освітніх послуг на курсі 3D моделювання в програмі 3DxMax. При цьому, під час співбесіди та до моменту вступу на відповідний курс, відповідач переконав позивача у тому, що операційна система Макінтош (на якій працює позивач) не буде перепоною для повноцінної роботи програми курсу та запропонував внести кошти для можливості вступу на курс. Враховуючи зазначене, 28.09.2023 року позивачем було сплачено на рахунок відповідача кошти в розмірі 9 220 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1. Жодного договору про надання послуг освіти, або будь-якого іншого договору між відповідачем та позивачем укладено не було. Натомість, вже після сплати коштів та до моменту початку курсу з`ясувалось, що відповідна програма курсу не може працювати на операційній системі Макінтош, що підтверджується безпосередньо повідомленням відповідача, надісланим позивачу. Враховуючи зазначене, позивач відмовилась від курсу, про що повідомила відповідача письмово з проханням повернути сплачені за курс кошти. Втім, відповідач відмовився повернути кошти та запропонував провести певні дії на персональному комп`ютері позивача для можливості часткового функціонування програми курсу. Позивач повторно повідомила про відмову від курсу і звернулась з проханням повернути сплачені кошти, що було оформлено відповідною заявою. За наслідками розгляду відповідної заяви, відповідач відмовився повернути кошти повторно запропонувавши провести дії на персональному комп`ютері позивача задля можливості часткового функціонування програми курсу. 14.12.2023 року на електронну та поштову адреси відповідача було надіслано вимогу про повернення коштів в розмірі 9 220 грн протягом трьох банківських днів, натомість відповідна вимога залишилась без належного реагування з боку відповідача, кошти повернуто не було. Більш того, 15.12.2023 р. засобами поштового зв`язку вимога про повернення коштів була додатково також відправлена. Відтак, станом на сьогодні склалась ситуація за якої відповідачем без будь- якої правової підстави утримуються кошти в розмірі 9 220 грн, що належать позивачу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 року матеріали справи передані на розгляд судді Макаренко І.О.

На підставі розпорядження № 01-08-33 від 19.02.2025 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/210/24 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 року, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О.

20.02.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. прийнято цивільну справу до свого провадження иа відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальність «КА ШАГ Спеціаліст» надає послуги освіти на платній основі. Зокрема, різновид освітніх послуг, що надається в межах Києва наведено на офіційному веб-сайті відповідача - https://kiev.itstep.org.

В вересні 2023 року ОСОБА_1 було здійснено сплату коштів в розмірі 9220, грн., для отримання послуг навчання на курсі 3D моделювання в програмі 3DxMaxу Києві, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1.

Договору про надання послуг навчання на відповідному курсі укладено не було. До моменту початку курсу позивач відмовилась від його проходження, про що повідомила відповідача з проханням повернути сплачені за курс кошти.

15.12.2023 року засобами поштового зв`язку вимога про повернення коштів була додатково відправлена позивачу.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем зазначені кошти повернуті не були, а тому склалась ситуація за якої відповідачем без будь -якої правової підстави утримуються кошти в розмірі 9220, 00 грн., що належать позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи із норм статті 1212 ЦК України правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збережено за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Таким чином, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунено за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

За змістом статті 1212 ЦК України у правовідносинах у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави праву потерпілого кореспондує зобов`язання особи, яка набула це майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

Так, вирішення судом спору щодо повернення безпідставно набутого майна, вимагає встановлення наявності чи відсутності договірного характеру спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу статей 1130, 1131 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Верховний Суд у своїй Постанові від 20.05.2020 за №295/3022/16-ц прийшов до висновку про те, що згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Окрім того, у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 закріплено правовий висновок про те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем жодного договору про надання послуг освіти, або будь-якого іншого договору укладено не було.

Таким чином, суд виходить із того, що між сторонами у справі відсутні договірні правовідносини з надання освітніх послуг, а відтак отримані грошові кошти є незаконно набутими та підлягають поверненню позивачу у спосіб, передбачений положеннями статті 1212 ЦК України.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються зсудового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.

В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КА ШАГ Спеціаліст» про стягнення заборгованості,- задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КА ШАГ Спеціаліст» (дані: ЄДРПОУ - 41611334, адреса: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) безпідставною набуті грошові кошти у розмірі 9220,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КА ШАГ Спеціаліст» (дані: ЄДРПОУ - 41611334, адреса: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КА ШАГ Спеціаліст» (дані: ЄДРПОУ - 41611334, адреса: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: