КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/6238/24 Головуючий у І інстанції - Кордюкова Ж.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про додержання правил добросусідства та зобов`язання вчинити дії,-

установив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про додержання правил добросусідства та зобов`язання вчинити дії.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову до набрання судовим рішення законної сили шляхом: заборони вчиняти ОСОБА_2 чи будь-яким іншим особам будь-які будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :79:241:0190.

Заяву обґрунтував тим, що предметом позову є усунення порушень правил добросусідства зі сторони відповідача при проведенні будівництва на суміжній земельній ділянці. Незаконність дій відповідача полягає у здійсненні будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 , яке не відповідає Містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки MU01:7760-2331- 3226-2784 від 13 серпня 2021 року.

Невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому, може призвести до подальшого порушення його прав, як власника суміжної земельної ділянки, в частині здійснення незаконної забудови з порушенням прав добросусідства, а також істотно ускладнюватиме виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року відмовлено у задоволенні зазначені вище заяви.

У червні 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення вищезазначеної позовної заяви до набрання судовим рішення законної сили шляхом заборони ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам вчиняти будь-які будівельні, підготовчі та монтажні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтував тим, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Проте чинний ЦПК України не містить заборони на повторне звернення учасника справи із заявою про забезпечення позову, а тому заява про забезпечення позову ним подається повторно.

Вказував, що основним предметом позову є вимога зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати (знести) об`єкт будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190 за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою позову є здійснення нового будівництва під виглядом реконструкції, оскільки відповідач отримав дозвільні документи на реконструкцію існуючого житлового будинку площею 23 кв.м, проте фактично виконується нове будівництво без наявності дозволу на зведення абсолютно нової будівлі.

Вказував, що має місце порушення містобудівних умов та обмежень, будівництво ведеться з істотними відхиленнями від містобудівних умов та обмежень, перевищено відсоток забудови, фактичний відсоток забудови ділянки становить 58,4%, що перевищує максимально допустимий показник 50%, перевищення щільності населення (розрахункова щільність населення на ділянці складатиме 1216 осіб/га, що більш ніж в одинадцять разів перевищує норматив у 52 особи/га; не дотримані відстані до суміжної ділянки (відстань від новобудови до межі його ділянки складає від 1,94 м до 3,19 м, а до його житлового будинку складає 6,26 м, що менше мінімально допустимих норм, встановлених ДБН).

Відповідач умисно занизив клас наслідків (відповідальності) об`єкта, у повідомленні про початок робіт вказаний клас наслідків СС1 (незначні наслідки), однак експертизою підтверджено, що об`єкт будівництва фактично належить до класу СС2 (середні наслідки), що було зроблено для уникнення здійснення відповідачем обов`язкової експертизи проектної документації, що є наданням неправдивої інформації державному органу.

Звертав увагу, що будівництво не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, яка призначена для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, але за своїми характеристиками (площа 1950 кв.м, кількість поверхів три поверхи та мансарда) та комерційною діяльністю (укладання попередніх договорів продажу квартир) новостворюваний об`єкт є багатоквартирним будинком, готелем або офісним центром, а не індивідуальним садибним будинком.

Порушуються правила добросусідства та завдається шкоди його майну, внаслідок будівельних робіт відбулася деформація стін його будинку, з`явилися тріщини на стінах, укосах та підлозі, зруйновано паркан, пошкоджено каналізаційний колодязь та асфальтове покриття дороги; не дотримується відстань між будівлями, створюється загроза пожежної безпеки та порушуються норми інсоляції (затінення) його житлового будинку. Підключення великої будівлі до існуючих мереж приватного сектору, які не розраховані на таке навантаження, призведе до перебоїв з електро- та водопостачанням у нього та інших сусідів.

Зазначав, що після відкриття провадження у справі з`явилися нові важливі документи та докази, які підтверджують, що фактично відбувається нове будівництво. Будівництво ведеться з порушенням містобудівної документації та порушує суспільні інтереси. Йому стали відомі додаткові фактори, що свідчать не лише про незаконність відповідного будівництва, а і про невідворотні наслідки, якщо воно продовжиться.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення його позову.

Ухвала мотивована тим, що позивачем не наведені нові обставини, які не були враховані судом при вирішенні питання про відмову в забезпеченні позову.

Суд першої інстанції зауважив, що сам по собі факт здійснення відповідачем будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :79:241:0190, яке може стосуватися прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі будівельні роботи є очевидно протиправними, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку під час розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції також вважав, що заборона будівництва на земельній ділянці особі, яка є її власником, є непропорційним обмеженням її прав, доки не встановлено, що таке будівництво здійснюється з порушеннями.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів існування обставин, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення судового рішення у справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає, що незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали полягає у неправильному встановленню та дослідженню судом першої інстанції обставин та доказів, які мають значення для справи.

Вказує, що новими обставинами, які виникли після першої відмови у забезпеченні позову, є поява вагомих та беззаперечних доказів, що доводять системну протиправність дій відповідача.

Вказує, що Департамент містобудування та архітектури КМДА офіційно визнав, що будівництво ведеться з порушенням містобудівної документації та порушує суспільні інтереси, тобто, підтвердив, що фактично відбувається «нове будівництво» замість заявленої «реконструкції».

Зазначає, що три незалежні експерти дійшли однакового висновку: об`єкт будівництва належить до класу наслідків CC2 (середні), а не СС1. Допустимий ліміт збитку для класу СС1 перевищено майже в 4 рази. Це є фундаментальним доказом того, що будівництво є самочинним, оскільки ведеться без належного дозволу та обов`язкової експертизи проекту, які є обов`язковими для класу СС2.

Посилається також на Звіт про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 25 березня 2025 року, який підтверджує, що ринкова вартість об`єкта становить 79,6 млн грн. Звіт ідентифікує об`єкт як 60-квартирний будинок та містить маркетингові матеріали проекту «Проєкт 2144»з позначками «Продано». Цей доказ повністю спростовує версію відповідача про будівництво «індивідуального садибного будинку».

Звертає увагу на доведення недобросовісності відповідача та системність його дій, та вказує, що постанова Київського апеляційного суду від 16 липня 2024 року у справі №754/9001/23, підтверджує, що відповідач є фігурантом інших судових спорів з інвесторами. У зазначеній справі апеляційний суд, залишаючи в силі арешт майна відповідача, прямо погодився, що існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду та ризик відчуження відповідачем майна для ухилення від відповідальності.

Саме поява офіційного висновку Департаменту архітектури, трьох експертних висновків про клас СС2 та рішення апеляційного суду про недобросовісність відповідача і є тими новими обставинами, які суд першої інстанції був зобов`язаний, але відмовився врахувати.

Просила суд, скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка з`явилась в судове засідання, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є співвласником будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :79:241:0135.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :79:241:0190.

Відповідач здійснює будівництво на цій земельній ділянці.

Суд першої інстанції, вирішуючи подану заяву про забезпечення позову та відмовляючи у її задоволенні, мотивував своє судове рішення тим, що суд не може оцінювати правомірність або протиправність дій відповідача під час здійснення будівництва, оскільки така оцінка може бути надана судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності доказів у їх сукупності, що буде здійснено під час вирішення спору по суті.

Суд першої інстанції вважав, що заборона будівництва на земельній ділянці особі, яка є її власником, є непропорційним обмеженням її прав, доки не встановлено, що таке будівництво здійснюється з порушеннями.

Таким чином, позивач не довів існування обставин, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення судового рішення у справі.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаними висновками суде першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В ч. 1 ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема шляхом забороною вчиняти певні дії.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів, щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпеченняпозову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.

Законодавцем визначено, що однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Установлено, що предметом спору у даній справі є вимоги про зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати (знести) об`єкт будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190 за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на те, що підставою позову є здійснення відповідачем нового будівництва під виглядом реконструкції, оскільки відповідач отримав дозвільні документи на реконструкцію існуючого житлового будинку площею 23 кв.м, проте фактично виконується нове будівництво без наявності дозволу на зведення абсолютно нової будівлі.

Будівництво не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, яка призначена для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, але за своїми характеристиками (площа 1950 кв.м, кількість поверхів три поверхи та мансарда) та комерційною діяльністю (укладання попередніх договорів продажу квартир) новостворюваний об`єкт є багатоквартирним будинком, готелем або офісним центром, а не індивідуальним садибним будинком.

Порушуються правила добросусідства та завдається шкода майну ОСОБА_1 , внаслідок будівельних робіт відбулася деформація стін будинку ОСОБА_1 , з`явилися тріщини на стінах, укосах та підлозі, зруйновано паркан, пошкоджено каналізаційний колодязь та асфальтове покриття дороги; не дотримується відстань між будівлями, створюється загроза пожежної безпеки та порушуються норми інсоляції (затінення) житлового будинку. Підключення великої будівлі до існуючих мереж приватного сектору, які не розраховані на таке навантаження, призведе до перебоїв з електро- та водопостачанням у ОСОБА_1 та інших сусідів.

Таким чином, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на необхідність забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні, у випадку задоволення позову, оскільки якщо не зупинити будівництво зараз, то на момент ухвалення рішення про знесення об`єкту будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190 за адресою: АДРЕСА_1 , на його місці може стояти заселений 60-квартирний будинок, що зробить практичне виконання такого рішення майже неможливим. Отже, забезпечення позову шляхом заборони робіт є необхідним для гарантування реального, а не ілюзорного права на правосуддя.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими припущення позивача, що будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190 за адресою: АДРЕСА_1 буде завершено до ухвалення рішення по даній справі, а кожен новий зведений поверх ускладнить виконання рішення, у випадку задоволення позову, про знесення об`єкту будівництва. Продовження будівництва та продаж відповідачем квартир у будинку може призвести до того, що нові інвестори при виконанні рішення суду про знесення будуть протидіяти виконанню майбутнього рішення суду, захищаючи свої права та інвестиції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що тимчасова заборона на продовження будівництва є цілком співмірною із захистом прав позивача.

Невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому, може призвести до порушення прав позивача, як власника суміжної земельної ділянки, в частині здійснення незаконної забудови з порушенням прав добросусідства, а також істотно ускладнюватиме виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вищевказаного не врахував та як наслідок дійшов помилково висновку про відмову в забезпеченні позову з тих підстав, що під час розгляду заяви про забезпечення позову суд не може оцінювати правомірність або протиправність дій відповідача під час здійснення будівництва, оскільки така оцінка може бути надана судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності доказів у їх сукупності, що буде здійснено під час вирішення спору по суті, оскільки, відповідно до практики Верховного Суду (постанова ВП ВС у справі №753/22860/17), суд має пересвідчитись у наявності «достатньо обґрунтованого припущення» про ризики.

Суд першої інстанції не врахував, що заборона будівництва на земельній ділянці особі, яка є її власником не може вважатися непропорційним обмеженням її права, оскільки, у випадку задоволення позову, продовження будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190 за адресою: АДРЕСА_1 .створить незворотні негативні наслідки, що відповідно призведе до утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про демонтаж (знесення) об`єкту будівництва.

При цьому, колегія суддів зауважує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

З огляду на викладене, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність забезпечення позову, який просить застосувати позивач заявленим позовним вимогам, оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, а також ефективність способу захисту, про який просить позивач, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення даного позову.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам вчиняти будь-які будівельні, підготовчі та монтажні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та/або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам вчиняти будь-які будівельні, підготовчі та монтажні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :79:241:0190, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба