Справа № 738/1088/25
№ провадження 2/738/398/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Шугалій А.С.

учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мойсеєнко Я.С.,

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, про відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В :

І. Зміст позовних вимог.

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, в якій просить стягнути з Державного бюджету України з рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завдану громадянинові незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади в безспірному порядку матеріальну шкоду в сумі 29 000 грн, заподіяну йому незаконною втратою належної йому гладкоствольної рушниці МЦ 21-12 №8810673.

Позовна заява мотивована тим, що 17 лютого 2022 року з метою перереєстрації зброї на свого батька він здав на зберіганні до відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області гладкоствольну мисливську рушницю МЦ21-12 № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією №6 від 17 лютого 2022 року. Вищевказану рушницю йому не повернули, посилаючись на евакуацію сейфу добровільно зданої, вилученої та конфіскованої зброї ВП №1 м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, до м. Чернігова та її зникнення.

З приводу втрати працівниками поліції зданої ним на зберігання рушниці він звернувся до Територіального управління ДБР, яким було відкрите кримінальне провадження №500000269 від 13 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого від 29 квітня 2023 року вказане кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. У цій постанові зазначено, що згідно з висновком службової перевірки від 11 липня 2022 року сейф із зброєю ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області було вивезено до м. Чернігова, вся службова документація була знищена шляхом спалення. Після евакуаційних заходів в м. Чернігові було виявлено зникнення мисливської рушниці МЦ21-12 №8810673, встановити її місцезнаходження не вдалось можливим. Встановлено, що озброєння, яке було на обліку у Корюківському РВП ГУНП в Чернігівській області, серед якого також рушниця МЦ 21-12 №8810673, визнано втраченим. Позивач вказує на те, що оскільки здана ним на зберігання рушниця втрачена працівниками поліції, йому заподіяна матеріальна шкода, неправомірний характер дій працівників поліції та причинний зв`язок їхній дій із заподіяною шкодою підтверджується висновком службового розслідування, та посилаючись на положення ЗУ «Про Національну поліцію», ст. 1173 та 1174 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з Державного бюджету України з рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади в безспірному порядку матеріальну шкоду в сумі 29 000 грн, заподіяну йому незаконною втратою належної йому гладкоствольної рушниці МЦ 21-12 №8810673.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання на 17 червня 2025 року.

06 червня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Казначейство є неналежним відповідачем у справі, оскільки підставою позову є стверджуючі порушення прав позивача з боку правоохоронних органів, а тому в даному випадку інтереси держави повинен представляти орган державної влади, дії якого призвели до завдання позивачу, на його думку, шкоди, а саме Головне управління Національної поліції в Чернігівській області. Також представник відповідача посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі №910/23967/16, про те, що необхідності зазначення таких відомостей, як орган через який грошові кошти мають перераховуватись, процесуальний закон не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, але в резолютивній частині рішення. Таким чином, вимоги позивача, викладені у позовній заяві, є необґрунтованими і такими, що не відповідають встановленому законом способу захисту порушеного права. Представник відповідача також стверджує про відсутність підстав для відшкодування матеріальної шкоди з огляду на те, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії такої особи чи органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування шкоди не наступає. При цьому, будь-яких незаконних дій, вчинених працівниками поліції щодо рушниці МЦ 21-12, яка належить ОСОБА_2 , за результатом проведення службового розслідування встановлено не було. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження неправомірних дій, вчинених працівниками поліції щодо рушниці МЦ 21-12, а також не надав жодного рішення про визнання дій правоохоронних органів незаконними. Також представник позивача вважає, що позивачем не підтверджена належними доказами сума розрахунку матеріальної шкоди в розмірі 29000 грн.. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдавало, а тому не може нести відповілдальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів.

13 червня 2025 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, подано письмові пояснення, у яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою, проте незаконні дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, в даному випадку не встановлено.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2025 року призначено судову товарознавчу експертизу, зупинено провадження у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2025 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 03 грудня 2025 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Представник третьої особи Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника ГУНП в Чернігівськійц області.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 17 лютого 2022 року на підставі заяви ОСОБА_2 відділенням поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області прийнято на тимчасове зберігання гладкоствольну мисливську рушницю МЦ 21-12 №8810673, що підтверджується заявою та квитанцією №6 від 17 лютого 2022 року.

За повідомленням Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від 27 квітня 2024 року (відповідь на адвокатський запит щодо місця перебування мисливської гладкоствольної зброї МЦ 21-12 № НОМЕР_1 та ТОЗ-1201Е №010129, належної ОСОБА_2 ), станом на 24 лютого 2022 року під час евакуаційних заходів з сейфу добровільно зданої, вилученої та конфіскованої зброї ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, вищевказану зброю було вивезено до м. Чернігова, гладкоствольну рушницю ТОЗ-1201 НОМЕР_2 повернуто у задовільному стані до відділення поліції в м. Мена, місце перебування гладкоствольної рушниці МЦ 21-12 № 8810673 встановлюється.

Постановою слідчого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, від 29 квітня 2023 року закрито кримінальне провадження № 00000269 від 13 жовтня 2022 року, у звязку з відсутністю в діях працівників поліції ВП №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було розпочато на підставі заяви ОСОБА_2 , згідно з якою працівники Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, в умовах воєнного стану, діючи умисно, вчинили крадіжку гладкоствольної рушниці МЦ21-12 №8810673.

Як вбачається із вищевказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження, ОСОБА_2 17 лютого 2022 року добровільно здав на тимчасове зберігання до відділенням поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області гладкоствольну мисливську зброю МЦ 21-12 № НОМЕР_1 та ТОЗ-1201Е №010129, у звязку з тим, що набув категорії підсудний за незаконне зберігання вогнепальної зброї, за ч.1 ст. 263 КК України. ОСОБА_2 повернуто лише рушницю НОМЕР_3 , встановити місце знаходження рушниці МЦ21-12 не вдалось можливим.

У цій постанові зазначено, що станом на 24 лютого 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф на територію України було прийнято рішення щодо евакуації, під яку підпадав сейф добровільно зданої, вилученої та конфіскованої зброї ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, вищезазначену зброю було вивезено до м. Чернігова, вся службова документація була знищена шляхом спалення. Після евакуаційних заходів в м. Чернігові було виявлено зникнення мисливської рушниці МЦ21-12 №8810673, встановити її місцезнаходження не вдалось можливим. За даним фактом проведено службове розслідування від 11 липня 2022 року та направлено копії матеріалів до Чернігівського РВП ГУНП в Чернігівській області, яким проводиться розслідування кримінального провадження № 0003203 від 30.06.2022.

Згідно з висновком службової перевірки від 11 липня 2022 року встановлено, що озброєння, яке перебувало на обліку в Корюківському РВП ГУНП в Чернігівській області , серед якого рушниця МЦ21-12 №8810673, визнано втраченим. Також у постанові зазначено про те, що вивчення матеріалів кримінального провадження встановлено, що втрата гладкоствольної рушниці МЦ21-12, яка належить ОСОБА_2 сталась не внаслідок її викрадення працівниками поліції, а у зв`язку з незаконним заволодінням іншими особами, за фактом чого Чернігівським РУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003203 від 30 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 262 КК України. При цьому, будь-який незаконних дій, вчинених працівниками поліції щодо рушниці МЦ 21-12, яка належить ОСОБА_2 , за результатами проведеного службового розслідування не встановлено.

Згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №806/25-24 від 20 жовтня 2025 року, вартість гладкоствольної мисливської рушниці МЦ 21-12 на вторинному ринку України, станом на дату проведення експертизи, складає 12480,00 грн.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 03 жовтня 2001 року у справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги заявлені до Держави Україна в особі Державної казначейської служби.

Позивач у позові посилається на неправомірні дії працівників поліції відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВп ГУНП в Чернігівській області, які, на думку позивача, призвели до заподіяння шкоди.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18, пункт 41) та багатьох інших).

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За положеннями ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

При цьому держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоби заявити відповідний позов до Держави України, не є обов`язковою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (пункт 44), від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (пункт 64), від 11 листопада 2020 року у справі № 9901/845/18 (пункт 38), від 9 грудня 2020 року у справі № 9901/613/18 (пункт 79)).

Позивач вважає, що шкода йому була заподіяна внаслідок незаконних дій працівників поліції.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Отже, залучення цих органів в таких справах не є обов`язковою, а тому позов може бути розглянутим із суб`єктним складом, заявленим позивачем.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо залучення/незалучення до участі у справі певних органів державної влади, які, на думку відповідача, мають представляти державу у спірних правовідносинах, оскільки позов пред`явлено до держави Україна, саме яка і є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, а залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів окремих органів державної влади не впливає на правильність визначення належного відповідача.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона.

Відповідно до статті 22 ЦКУкраїни, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Дії (бездіяльність) ГУНП в Чернігівській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України).

Під протиправністю потрібно розуміти безпосередню суперечність (невідповідність) рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта.

У справах про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб, позивач може доводити наявність очевидних ознак протиправності чи свавільності дій цих суб`єктів, які спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Водночас причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди (висновки Верховного Суду, сформульовані у постанові від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц).

Верховний Суд у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 918/203/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 904/3667/19 зробив висновок про те, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідкового зв`язку такої поведінки із завданою шкодою.

Позивач зазначає, що оскільки здана на зберігання рушниця втрачена працівниками поліції, йому заподіяна матеріальна шкода, неправомірний характер дій працівників поліції та причинний зв`язок їхній дій із заподіяною шкодою підтверджується висновком службового розслідування.

Проте, як вбачається із змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2023 року згідно з висновком службової перевірки від 11 липня 2022 року встановлено, що озброєння, яке перебувало на обліку в Корюківському РВП ГУНП в Чернігівській області, серед якого рушниця МЦ21-12 №8810673, визнано втраченим, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що втрата гладкоствольної рушниці МЦ21-12, яка належить ОСОБА_2 сталась не внаслідок її викрадення працівниками поліції, а у зв`язку з незаконним заволодінням іншими особами, за фактом чого Чернігівським РУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003203 від 30 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 262 КК України. При цьому, будь-яких незаконних дій, вчинених працівниками поліції щодо рушниці МЦ 21-12, яка належить ОСОБА_2 за результатом проведення службового розслідування встановлено не було.

Позивач, посилаючись на висновок службового розслідування, яким, на його думку, підтверджено неправомірний характер дій працівників поліції та причинний зв`язок їхній дій із заподіяною шкодою, не надав його, а також інші докази, які б вказували на будь-які незаконні дії працівників поліції щодо рушниці МЦ 21-12, яка належить ОСОБА_2 ..

Отже, невідповідність вимогам закону дій працівників поліції в цій справі судом не встановлена, а тому відсутні підстави для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органу Національної поліції у виді відшкодування шкоди.

Кеpуючись статтями 1173, 1174 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник позивача:

Ковалюх Василь Миколайович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

Держава в особі Державної казначейської служби України, місцезнаходження: вул. Бастіонна, 6 м. Київ, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, місцезнаходження: просп. Перемоги, 74 м. Чернігів, .

Суддя Н.В. Волошина