ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7647/25 Справа № 932/2363/25 Суддя у 1-й інстанції - Салькова В. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на рішення Шевченківського районного суду м.Дніпра від 22 травня 2025 року у складі судді Салькової В.С. у справі № 932/2363/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта про стягнення недоплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, пред`явленим до ПАТ НАСК Оранта, на предмет стягнення з відповідача на свою користь суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 65 073,62 грн, обґрунтовуючи це тим, що 20.11.2024 у м. Дніпрі на перехресті вулиць Б. Хмельницького та Шинної сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_2 , та автомобіля «Фольцваген», д/н НОМЕР_3 , який належить позивачеві. Внаслідок ДТП автомобіль «Фольцваген» д/н НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень, а позивачеві завдані матеріальні збитки.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджена постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджене полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №220251401.

Згідно зі Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного ТЗ №18-12.24 від 16 грудня 2024 року, складеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту її автомобіля становить 341694,17 грн, ринкова вартість автомобіля до ДТП - 149117,00 грн, ринкова вартість у пошкодженому стані - 14783,77 грн.

Оскільки автомобіль є фізично знищеним, вважає, що їй має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що становить 134333,23 грн.

Разом з цим 21 січня 2025 року відповідач сплатив їй страхове відшкодування в сумі 69259,61 грн, що, на думку позивача, не відповідає дійсному оціненому розміру шкоди. Отже, недоплата становить 65073,62 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом з судовими витратами.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Дніпра від 22 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування задоволено повністю.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 65073,62 грн, витрати на правничу допомогу 6500 грн, витрати на залучення спеціаліста 6000 грн та витрати зі сплати судового збору 970 грн, а всього 78 543,62 грн (а.с. 81-85).

Рішення суду мотивовано повною доведеністю позивачем своїх позовних вимог, які ґрунтуються на належних доказах та нормах ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також доведеністю обов`язку відповідача перед позивачем у зв`язку із недотриманням відповідачем порядку нарахування та здійснення виплати страхового відшкодування, у доплаті такого страхового відшкодування за висновком суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_3 від 13 грудня 2024 року та висновком про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобів від 16 грудня 2024 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ НАСК Оранта через свого представника у червня 2025 року подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невстановленням належним чином усіх фактичних обставин справи. Скаржник наголошує, що судом першої інстанції не було враховано те, що автомобіль позивачем було відремонтовано, а фізично знищеним він не визнавався нею, враховуючи, що автомобіль в подальшому нею був проданий і залишки металобрухту повернуті відповідачу не були. Крім цього скаржник вважає, що звіт оцінювача ОСОБА_3 не є належним доказом у справі, оскільки він не відображає дійсного технічного стану автомобіля після ДТП, на відміну від Звіту, складеного за замовленням страхової компанії та на підставі якого здійснено розрахунок страхового відшкодування, яке виплачено позивачеві. (а.с.88,89).

Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у серпні 2025 року через свого представника - адвоката Чіпа Я.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що саме Звіт ОСОБА_3 , як сертифікованого оцінювача, є належним доказом розміру недоплати відповідачем страхового відшкодування, а витрати на відновлювальний ремонт у відповідності цього Звіту значно перевищують вартість автомобіля після ДТП, що і є економічно недоцільним, а, відтак, автомобіль за таких обставин вважається фізично знищеним. За цих обставин суд правомірно вважав більш переконливим Звіт, наданий позивачем до матеріалів справи.

Відповідач у серпні 2025 року подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій наголосив, що саме на позивача в категорії цих справи покладається обов`язок доказування розміру заподіяної шкоди, що позивачем не доведено. Позивачем не надавалось доказів оскарження розміру відшкодування страхової компанії, яке перераховано на рахунок СТО Оллфікс на відновлювальний ремонт. У позивача не було правових підстав для замовлення незалежної експертизи, оскільки звіт, складений ОСОБА_3 16 грудня 2024 року, що є значно ранішою датою складання, ніж Звіт, складений на замовлення страхової компанії 15 січня 2025 року, та лише того дня можливо було визначити страхове відшкодування відповідачем. При цьому позивач не зверталась до відповідача щодо додаткового огляду транспортного засобу у зв`язку із наявністю прихованих недоліків, провівши самостійно огляд оцінювачем ОСОБА_3 та особисто визначивши розмір матеріального збитку, що не відповідає положенням ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з цим скаржник наголосив, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги подані відповідачем електронні докази, що відповідає вимогам ст. 100 ЦПК України та не дослідив наданих доказів відповідачем щодо зміни власника пошкодженого автомобіля ще до подання цього позову до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником транспортного засобу - легкового автомобіля «Фольцваген Гольф», д/н НОМЕР_3 .

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року у справі №932/12365/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КпАП України, постанова набрала законної сили 07 січня 2025 року.

Цією постановою встановлено, що 20 листопада 2024 року в м. Дніпрі на перехресті пр. Б. Хмельницького та вул. Шинної відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , «Рено», д/н НОМЕР_2 , та «Фольцваген Гольф», д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

За відомостями єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ страховиком ПАТ «НАСК «Оранта» за чинним на дату 20 листопада 2024 року договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220251401 внесене інформацію про страхову суму за шкоду майну в розмірі 160000 грн, франшизу - у розмірі 0 грн.

26 листопада 2024 року ОСОБА_1 подана до ПАТ «НАСК «Оранта» заява про страхове відшкодування за договором про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

13 грудня 2024 року проведений огляд транспортного засобу позивача, про що ОСОБА_5 складений відповідний протокол, огляд проведений в присутності ОСОБА_1

13 грудня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 оглянуто автомобіль «VW Golf», д/н НОМЕР_3 , про що складено Акт огляду транспортного засобу з фототаблицею.

Згідно зі звітом №18-12.24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16 грудня 2024 року, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «VW Golf», д/н НОМЕР_3 , становить 149117 грн; вартість транспортного засобу в пошкодженому стані становить 14783,77 грн.

Відповідно до звіту №45533 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15 січня 2025 року, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «VW Golf», д/н НОМЕР_3 , становить 154135,83 грн; вартість відновлювального ремонту - 410568,56 грн.

Згідно зі звітом №45533 особисто автомобіль оцінювачем не оглядався, використані матеріали з огляду спеціаліста.

За висновком вартості придатних залишків №45533/1 від 15 січня 2025 року, складеним оцінювачем ОСОБА_6 вартість транспортного засобу «VW Golf», д/н НОМЕР_3 , в пошкодженому стані становить 84876,21 грн.

21 січня 2025 року ТОВ «Оллфікс» за дорученням ОСОБА_1 отримало від ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування в сумі 69259,61 грн згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №4449.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, визначивши характер спірних правовідносин, вважав, що відповідачем, в порушення вимог п.34.2, 34.4 ст. 34 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, порушено строк огляду пошкодженого транспортного засобу позивача, який склав більше ніж встановлені 10 днів з дня отримання повідомлення про ДТП, тобто, огляд проведений 13 грудня 2024 року, а ОСОБА_1 звернулась із таким повідомленням до відповідача 26 листопада 2024 року. Разом з цим з протоколу огляду не встановлюється ким саме такий огляд проводився та чи є ОСОБА_5 , що підписав протокол, працівником страхової компанії або оцінювачем чи експертом, тому Звіт №45533 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15 січня 2025 року, та висновок вартості придатних залишків №45533/1 від 15 січня 2025 року, складені оцінювачем ОСОБА_6 на замовлення відповідача без особистого огляду оцінювача ОСОБА_7 , не є належними доказами у справі.

Натомість, судом першої інстанції взято до уваги наданий позивачем звіт №18-12.24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 16 грудня 2024 року, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , вважаючи його більш переконливим доказом у справі.

Крім того, судом першої інстанції з`ясовано, що сума страхового відшкодування відповідачем з позивачем не узгоджувалася, як це передбачено ст. 36 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідачем не доведено, що він надсилав ОСОБА_1 повідомлення щодо розрахунку та розміру страхового відшкодування, отже, виплата страхового відшкодування відбулася без узгодження з її отримувачем.

З цього суд констатував, що є встановленим обов`язок відповідача перед позивачем відшкодувати останній суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 65 073,62 грн.

З такими встановленими обставинами та висновками суду першої інстанції повністю погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції, з`ясовуючи характер спірних правовідносин, правомірно вважав, що такі правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IVунормоване, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Стаття 28 Закону визначає, що транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:

матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.

У разі досягнення згоди між потерпілою особою та страховиком щодо відчуження потерпілою особою на користь страховика знищеного транспортного засобу страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:

ринкової вартості транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.

Ринкова вартість транспортного засобу до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом або страховиком відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Ринкова вартість транспортного засобу після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається страховиком на підставі цінової пропозиції, отриманої щодо заявленого для продажу пошкодженого транспортного засобу на аукціоні з продажу пошкоджених транспортних засобів, у тому числі що проводиться з використанням інформаційно-комунікаційних систем (онлайн-аукціон, торги).

За домовленістю між страховиком та потерпілою особою вартість транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може визначатися страховиком відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Страховик разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку із знищенням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати документально підтверджені витрати потерпілої особи на оплату послуг суб`єкта професійної оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, у разі якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту, у випадку, передбаченому абзацом четвертимчастини четвертої статті 31 цього Закону.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача із повідомленням про ДТП 26 листопада 2024 року, а, в силу п.34.2 ст.34 вказаного Закону, встановлено 10 робочих днів з дня отримання такого повідомлення страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Огляд автомобіля проведений 13 грудня 2024 року, тобто більше, ніж через 10 робочих днів, що є порушенням зазначеної вище норми матеріального права, що скаржником при розгляді його апеляційної скарги не спростовано.

Також судом першої інстанції правомірно встановлено з протоколу огляду, що в ньому не зазначено, ким саме проведений такий огляді автомобіля позивача, чи є ОСОБА_5 працівником страховика або експертом, в розумінні ч.3 ст.28 Закону № 1961-IV.

Доводи скаржника не містять тверджень на спростування таких фактичних обставин та відсутності факту порушення порядку, встановленому цими нормами Закону, а твердження скаржника про гарний стан автомобіля станом на 13 січня 2025 року після його відновлення жодним доказом не підтверджуються, враховуючи, що можливий продаж автомобіля позивачем не впливає на оскарження позивачем порушення порядку відповідачем як огляду автомобіля представником відповідача, що останнім не підтверджено належними доказами, так і порушення строків ним щодо визначення розміру шкоди без повідомлення таких відомостей позивачеві, як то передбачає с. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції правомірно вважав звіт №45533 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15 січня 2025 року, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 на замовлення відповідача неналежним доказом вартості матеріального збитку, якого зазнала позивач, з чим належить повністю погодитись, адже доводів на спростування таких встановлених обставин скаржник не надав ані суду першої інстанції, ані при розгляді його апеляційної скарги.

Натомість, судом першої інстанції правомірно встановлено, що позивачем для надання висновку про вартість відновлювального ремонту та завданих збитків залучено сертифікованого оцінювача ОСОБА_3 , який склав звіт після особистого огляду автомобіля, що підтверджується наданими фотокартками до такого звіту, тоді як відповідачем для надання висновку про вартість відновлювального ремонту та завданих збитків залучено сертифікованого оцінювача ОСОБА_6 , який не оглядав особисто пошкоджений автомобіль, взявши до уваги матеріали огляду спеціаліста, проведеного 13 грудня 2024 року.

Таким чином, судом вірно встановлено, що відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» не було дотримано порядку здійснення страхового відшкодування, а розмір встановлених збитків не обґрунтований належним чином, з чим повністю погоджується і колегія суддів та чого скаржник не спростував жодним доказом.

За таких обставин, доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена

Скаржник не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його належить залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Дніпра від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна