РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 555/1318/25

Провадження № 22-ц/4815/1401/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС"

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 липня 2025 року, ухвалене в складі судді Мельничук Н.В., дата складання повного тексту рішення не вказано, у справі № 555/1318/25

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника.

Позов мотивований тим, що 02.02.2024 р. на автодорозі Клесів-Михалин-Березне сталася ДТП, в якій загинув водій автомобіля «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 і троє пасажирів. Серед загиблих пасажирів були мама позивачки ОСОБА_9 і тато ОСОБА_10 . Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_8 застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно страхового поліса AT4540832.

Згідно рішення виконкому Березнівської міської ради №98 від 13.03.2024 р. позивачку ОСОБА_1 призначено опікуном над дітьми-сиротами ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 інвалід дитинства група перша - довічно. Має ураження ЦНС та психіки, має виключно високий ступінь втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому догляді і фактичну нездатність до самообслуговування.

09 червня 2024 року на адресу ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) була надіслана заява про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та долучено всі необхідні документи, в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Вказує, що весь ліміт відшкодування 640000,00 грн підлягав виплаті для позивачки. Із належної до виплати суми 640000,00 грн відповідач сплатив 27.09.2024 лише частину 517233,30 грн (255933,30 грн + 261300,00 грн). Борг відповідача становить 122 766,70 грн.

Просила суд стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача ОСОБА_1 борг по страховому відшкодуванню у сумі 122 766, 70 грн, пеню в сумі 24 132,91 грн, три відсотки річних у розмірі 2 542,78 грн, інфляційні 8 962,78 грн за період з 27.09.2024 р. по 05.06.2025 р. та судові витрати.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 28 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника - задоволено частково .

Стягнуто з приватного акціонерного товариства „Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 борг по страховому відшкодуванню в сумі 122766,70 грн, пеню 24132,91 грн, 3% річних - 2542,78 грн, інфляційні 8962,35 грн, а всього 158 404, 74 грн та витрати на правничу допомогу 5 000 гривень.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства „Страхова група "ТАС" на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що позивач не має законних підстав діяти в інтересах ОСОБА_2 , який на досягнув повноліття та повнолітнього ОСОБА_7 , який є інвалідом 1-ї групи, але позивачем не додано до позовної заяви документів щодо представництва його інтересів. Вказує, що стягнення 22766,70 грн страхового відшкодування на користь позивача, яке належить отримати іншим особам є безпідставним та не відповідає вимогам закону № 1961-IV. Крім того, стягуючи пеню суд не врахував, що в разі несвоєчасної виплати страхового відшкодування передбачено сплату пені лише за період до 23.02.2022 року. Покликається на порушення правил підсудності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 02.02.2024 р. на автодорозі Клесів-Михалин-Березне сталася ДТП, ОСОБА_8 керуючи автомобілем «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із вантажним сідловин тягачем DAF XF 105 460 під керуванням ОСОБА_11 . Внаслідок ДТП ОСОБА_8 та троє пасажирів загинули. Серед загиблих пасажирів були мама позивачки ОСОБА_9 і тато ОСОБА_10 .

Постановою прокурора Рівненської обласної прокуратури Люліч В.А. від 24 квітня 2024 року кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 статті 286 КК України закрито у зв`язку зі смертю водія ОСОБА_8 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з його смертю.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_8 застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно страхового поліса AT4540832. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 320 000,00 грн на одного потерпілого.

Згідно рішення виконкому Березнівської міської ради №98 від 13.03.2024 р. позивачку ОСОБА_1 призначено опікуном над дітьми-сиротами ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

09 червня 2024 року на адресу ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) була надіслана заява потерпілої ОСОБА_12 про виплату страхового відшкодування в її інтересах, ОСОБА_5 2001 року народження та інтересах п`яти неповнолітніх дітей загиблих батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Згідно з копіями листів ПАТ «СГ «ТАС» від 25 вересня 2024 року відповідач неодноразово повідомляв позивача, що для отримання страхового відшкодування згідно з п.27.2, 27.3 ст. 27 Закону України необхідно надати документи, що підтверджують право заявника подавати заяву щодо страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_7 або заяву особисто від нього; належним чином завірену копію паспорту, РНОКПП та довідку про місце проживання ОСОБА_5 . Однак таких документів ОСОБА_1 не надано, а тому ПАТ «СГ «ТАС» повідомило, що відсутні підстави для виплати на користь ОСОБА_1 частки страхового відшкодування, що належить ОСОБА_5 за смерть його батьків.

27.09.2024 року відповідач перерахував на рахунок позивача страхове відшкодування належне їй та п`яти неповнолітнім дітям у загальній сумі 517 233,30 гривень.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом № 1961-IV.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону № 1961-IV визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону № 1961-IV. Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Пункт 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV є відсилочною нормою, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (див. висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20)).

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

У пункті 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Убачається, що кількість осіб які мають право на отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю ОСОБА_10 в порядку п. 27.2 статті 27 Закону становить 6 осіб: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та в порядку п. 27.3 ст.27 Закону становить 8 осіб - ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та матір ОСОБА_13 .

Крім того, право на отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю ОСОБА_9 в порядку п. 27.2 Закону мають 6 осіб, що перебували на утриманні та в порядку п. 27.3 ст.27 Закону - 9 осіб в тому числі батьки загиблої - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Будь яких порушень, щодо визначення розміру страхового відшкодування та його виплати для позивача та п`яти неповнолітніх дітей, опікуном яких вона являється, апеляційним судом не встановлено.

Розмір частки страхового відшкодування на підставі п.27.2 статті 27 Закону № 1961-IV для ОСОБА_13 за смерть сина становить - 8050,00 гривень, для ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за смерть дочки - 7155,55 грн кожному. Із заявами про виплату страхового відшкодування до відповідача зазначені особи не зверталися.

Розмір частки страхового відшкодування на підставі п.27.2, 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV для ОСОБА_7 , який перебував на утриманні батьків становить 100 405,55 грн.

Листами від 25 вересня 2024 року ПАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_1 відмовлено у виплаті на її користь частку страхового відшкодування, що належить ОСОБА_5 на підставі п.27.2, 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV за смерть його батьків, оскільки заявник не надав необхідних документів, що підтверджують право заявника подавати заяву щодо страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_7 або заяву особисто від нього; належним чином завірену копію паспорту, РНОКПП та довідку про місце його проживання.

З доданих до матеріалів справи документів убачається, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 є інвалідом 1-ї групи з дитинства з ураженням ЦПС та психіки довічно.

Разом з тим, будь-які докази, що підтверджують обмеження чи позбавлення ОСОБА_7 цивільної дієздатності та документів, що позивач є його опікуном чи піклувальником матеріали справи не містять.

Отже, матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених у пункті 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність права у позивача отримати частину страхового відшкодування яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Наведене свідчить, що відповідач виконав свій обов`язок перед позивачем у повному обсязі, а саме відшкодував належну їй та неповнолітнім дітям, частину страхового відшкодування.

Виплата на користь позивача частини страхового відшкодування у розмірі 122 766,70 грн, яке належить іншим особам, законодавством не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до положення ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Стаття 62 ЦПК передбачає, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають буди підтверджені такими документами: 1) довіреність фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням при призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Цивільне процесуальне представництво - це такі юридичні відносини, за якими одна особа - представник - виконує на підставі повноваження, наданого йому, зокрема, законом, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи. Представник у цивільному судочинстві покликаний виконувати дві функції - захищати права та інтереси осіб, які беруть участь у справі (здійснювати правозаступництво); представляти таких осіб, бути їх повіреними (здійснювати процесуальне представництво).

Процесуальний представник не заміщає сторону в цивільному судочинстві, а діє поряд з нею, на захист її суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів. Особиста участь у справі дитини не є перешкодою для участі у цій справі батьків дитини як її законних представників.

Із матеріалів справи убачається, що позивач звертаючись із позовними вимогами в інтересах повнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування документів, що підтверджують її повноваження як законного представника не надала.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог., а також залишення без розгляду позовних вимог заявлених в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_2

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 липня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування боргу по страховому відшкодуванню, пені, 3% річних, інфляційних відмовити.

Позов ОСОБА_1 поданий в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування боргу по страховому відшкодуванню, пені, 3% річних, інфляційних залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.