Провадження № 2/686/7470/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Томашівської А.Т.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі десять мільйонів гривень, завданої йому порушенням його прав невиконанням рішення суд в справі №686/13188/21.Спір між позивачем та відповідачем виник внаслідок тривалого невиконання судового рішення у справі №686/13188/21, що зумовлено невиплатою коштів, присуджених цим рішенням. Рішення суду в справі №686/13188/21не виконано до сьогоднішнього дня. На обґрунтування своїх вимог вказав, що моральна шкода, завдана йому, полягає у порушенні права на судовий захист. Позивач змушений звертатись до суду з метою захисту прав. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Невиконання державою України позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконання рішення призведе до порушення прав, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання рішення без зайвих затримок. Відшкодування моральної шкоди і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень суду, якщо чинники, які затримують процес чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. Моральна шкода за порушене право розрахована за вільним волевиявленням з врахуванням рішень ЄСПЛ без будь-якої методики, оскільки така відсутня в державі Україна.

Позивач також просив відшкодувати йому витрати на проїзд-30грн., витрати часу-дві години вартістю один мільйон гривень,витрати на правову допомогу в написанні позову-десять тисяч гривень.

Позивач до суду не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач представив письмовий відзив, де вказав, що пред`явлені вимоги є безпідставними, просив відмовити у задоволені позову; вказав на неналежність відповідача у справі. Відповідач повідомлявся про час та дату судового засідання в установленому порядку, проте не направив уповноваженого представника. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.

Так, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

З огляду на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, що висловлені в постанові від 25 березня 2020 року по справі № 641/8857/17 держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц) зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 п. 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. 3 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналізуючи зазначені норми права, наявні підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. І до його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

При цьому, саме на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.(Постанова Великої Палати Верховного Суду у від 25 березня 2020 року (справа №641/8857/17).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За ст.82 ЦПК, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правова оцінка, надану судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

СВ Хмельницького ВнП ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0005271 від 17 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 197-1, частиною першою статті 366 КК України.

Старшим слідчим СВ Хмельницького ВнП ГУНП в Хмельницькій області Пустовим О. О. 29 квітня 2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0005271 від 17 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 197-1, частиною першою статті 366 КК України.

Підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив пункт 2 частини першої статті 284 КПК України.

20 квітня 2021 року слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/7169/21 за скаргою ОСОБА_1 на постанову слідчого від 29 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0005271 було постановлено ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено, а постанову старшого слідчого СВ Хмельницького ВнП ГУНП в Хмельницькій області Пустового О. О. від 29 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0005271 від 17 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 197-1, частиною першою статті 366 КК України скасовано.

Ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2021 року набрала законної сили.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Держави України на користь ОСОБА_1 500 грн компенсації моральної шкоди і 10 грн майнової шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. 20 квітня 2021 року слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/7169/21 за скаргою ОСОБА_1 на постанову слідчого від 29 квітня 2017 року про закриття кримінального провадження №0005271 було постановлено ухвалу, котрою встановлені такі обставини. СВ Хмельницького ВнП ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0005271 від 17 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 197-1, частиною першою статті 366 КК України. За версією слідства встановлено, що кримінальне провадження підлягає закриттю, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінальних правопорушень передбачених частиною першою статті 197-1, частиною першою статті 366 КК України. На підставі викладеного, старшим слідчим СВ Хмельницького ВнП ГУНП в Хмельницькій області Пустовим О.О. 29 квітня 2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0005271 від 17 серпня 2016 року. Таким чином, позивачеві було завдано моральної шкоди протиправною поведінкою щодо нього. На думку суду, розмір даного відшкодування, який підлягає до стягнення, має становити 500 грн, що є необхідним і достатнім для покриття завданої моральної шкоди. Для відновлення свого порушеного права позивач витратив 10 грн на проїзд до та з суду для подачі в канцелярію суду позовної заяви у даній справі. У задоволенні інших позовних вимог про стягнення майнової шкоди відмовлено за їх недоведеністю.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено.

При зверненні із позовом ОСОБА_1 відповідачем зазначив Державу Україну; суд апеляційної інстанції не врахував, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин та зробив помилковий висновок про пред`явлення позову до неналежного відповідача; суд першої інстанції встановив, що по завдано моральної шкоди позивачу та обґрунтовано визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди у сумі 500 грн; встановивши, що позивач поніс збитки у розмірі 10 грн, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув їх із відповідача.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Схожі за змістом висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа №641/8857/17).

Позивачем не зазначено, в чому саме полягає незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна представник Державна казначейська служба України при невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду, яке залишено в силі Постановою Верховного Суду у справі№686/13188/21.

ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдані збитки.

Зважаючи на викладене, законодавчо встановлений порядок відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 15, 81, 258, 354 ЦПК України суд ,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди у розмірі десять мільйонів гривень, завданої невиконанням рішення суду у справі №686/13188/21.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач:Держава Україна, представник Державна казначейська служба України, м.Київ, вул.Бастіонна 6.

Повний текст рішення виготовлено 11 грудня 2025 року.

Суддя: Чевилюк З.А.