Р І Ш Е Н Н Я№ 127/29001/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючо судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чорного С.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ткачука В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У позовній заяві просить стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на його користь суму матеріального збитку в межах страхового відшкодування, тобто у розмірі 160 000 грн., з ОСОБА_2 на його користь суму матеріального збитку у розмірі 634 311,39 грн. та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 . 28.09.2023 о 16:54 год. в м. Вінниця, в районі перехрестя вулиць Київська та Богдана Ступки, відбулася ДТП за участі дружини позивача, яка керувала належним йому автомобілем та ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень автомобіля.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2024 провадження у справі №127/30879/23 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення її до адміністративної відповідальності.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №127/30879/23 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито. Отже, вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не встановлено.

Водночас, позивач зазначає про те, що вина ОСОБА_2 у скоєнні даної ДТП є доведеною, що підтверджується, зокрема, висновком експерта №8257/23-21 від 19.01.2024.

З метою визначення суми збитків, завданих в результаті ДТП, було проведено транспортно-товарознавчу експертизу, за результатами якої складено висновок №1441/24-21 від 11.07.2024, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 794 311,39 грн.

Автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , застраховано у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Розмір страхової суми 160 000 грн., і саме така сума підлягає стягненню зі страхової компанії.

Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, проте у виплаті даного відшкодування було відмовлено.

З ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума у вигляді різниці між розміром заподіяної шкоди та розміром страхового відшкодування, тобто 634 311,39 грн.

Відповідачі добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажають, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області справу було прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. (т.1 а.с. 84).

Представник відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - Мамедова І.Р. подала відзив на позовну заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав їх необгрунтованості та безпідставності. Зазначає, що ДТП сталося не з вини ОСОБА_2 , а виключно внаслідок дій ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. (т.1 а.с.122-127)

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ткачук В.П. подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки ДТП сталося внаслідок дій ОСОБА_3 , вини відповідача в скоєнні ДТП немає. (т.1 а.с.171-180, 193-199)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чорний С.О. подав відповідь на відзив, в якій просив не брати до уваги відзив відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», оскільки аргументи, викладені у ньому, є необгрунтованими та безпідставними. (т.2 а.с.1-6)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чорний С.О. подав відповідь на відзив, в якій просив відхилити відзив відповідача ОСОБА_2 , оскільки аргументи, викладені у ньому, є необгрунтованими та безпідставними. (т.2 а.с.15-20)

Ухвалою Вінницького міського суд Вінницької області задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чорного С.О. про витребування доказів та витребувано з архіву Вінницького міського суду Вінницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення №127/77/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП. (т.2 а.с.30)

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ткачук В.П. подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивачем не доведено вини Войцеховського у вчиненні ДТП, а тому відсутні підстави для задоволення позову. (т.2 а.с.59-63)

Представник відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - Мамедова І.Р. подала заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечує проти тверджень позивача про вчинення ДТП саме внаслідок дій ОСОБА_2 і наявності підстав для сплати страхового відшкодування внаслідок цього. (а.с.77-78)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Витребувано з архіву Вінницького міського суду Вінницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення №127/30879/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП. (т.2 а.с.85-86)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чорний С.О. подав додаткові пояснення у справі, в яких наводить аргументи на спростування аргументів відповідача ОСОБА_2 , викладених в запереченні на відповідь на відзив. (т.2 а.с.100-102)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чорний С.О. подав додаткові пояснення у справі, в яких наводить аргументи на спростування аргументів відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування, викладених в запереченні на відповідь на відзив. (т.2 а.с.110-112)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чорного С.О. та представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ткачука В.П. та призначено у справі судову автотехнічну експертизу, виконання яої доручено судовим експертам Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. (т.2 а.с.166-167)

29.09.2025 до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/106-25/7698-ІТ від 18.09.2025. (т.3 а.с.1-16)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. (т.3 а.с.17)

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ткачук В.П. подав додаткові пояснення у справі, в яких, посилаючись на висновок експертизи, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. (т.3 а.с.31-36)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чорний С.О. подав додаткові пояснення у справі подав і, в яких зазначає, що висновок експерта №СЕ-19/106-25/7698-ІТ від 18.09.2025 є недопустимим доказом, оскільки у ньому відсутній підпис експерта про те, що останній обізнаний про кримінальну відповідальність за виготовлення завідомо неправдивого висновку експерта. (т.3 а.с.39-40)

Представник відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - Мамедова І.Р. подала додаткові пояснення у справі, в яких, посилаючись на висновок експертизи, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. (т.3 а.с.48-49)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чорний С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповідях на відзив, додаткових поясненнях.

Представник відповідача Войцеховського адвокат Ткачук В.П. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, запереченнях на відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Свідок ОСОБА_4 надав суду наступні показання. Повідомив, що він є працівником Національної поліції та прибув на виклик на місце ДТП 28.09.2023 в районі перехрестя вулиць Київська та Богдана Ступки у місті Вінниці за участю автомобілів Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 та Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 . Судячи з характеру пошкоджень та розміщення транспортних засобів, автомобіль Mazda здійснював поворот ліворуч, а автомобіль Volkswagen їхав прямо. Жоден з цих автомобілів не надав перевагу в русі один одному, внаслідок чого відбулось зіткнення. Згідно правил дорожнього руху перевагу в русі мав надати водій автомобіля Mazda. Під час дослідження обставин ДТП ним досліджувалось відео, надане Ситуаційним Центром. Інші відеозаписи не досліджувалися. З вказаного відео вбачалося, що водій автомобіля Mazda не надав перевагу іншому водію, внаслідок чого на водія автомобіля Mazda складено протокол про адміністративне правопорушення. Водій ОСОБА_5 не був винуватцем ДТП. Водночас, протокол про адміністративне правопорушення був складений на нього за заявою захисника Чорної І.В. майже через три місяці після ДТП. Зазначив, що згідно ПДР України, проїзд перехрестя, на якому відбулося ДТП, повинен здійснюватись наступним чином: при повороті ліворуч водій автомобіля Mazda повинна була дати дорогу автомобілю Volkswagen, навіть за умови, якщо автомобіль Mazda заїхав на перехрестя на мигаючий зелений сигнал світлофора. На ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення на місці ДТП не складався, оскільки на думку свідка, той не був винуватцем даної ДТП.

В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи немає, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Заслухавши пояснення учасників справи, покаання відка, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справ про адміністративні /правопорушення №127/30879/23 та №127/77/24, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 . (т.2 а.с.8)

28.09.2023 о 16:54 год. в м. Вінниця, в районі перехрестя вулиць Київська та Богдана Ступки, відбулася ДТП за участі дружини позивача ОСОБА_3 , яка керувала належним ОСОБА_1 автомобілем Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 . Факт скоєння даної ДТП підтверджується наявними у справі матеріалами та визнається учасниками справи, а тому, відповідно до п.1 ч.81 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 у справі №127/30879/23 призначено у справі авто-технічну трасологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України. На вирішення експертам поставлено такі запитання: як з технічної точки зору повинні були діяти водії автомобіля марки Mazda, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та автомобіля марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .?; чи відповідають вимогам ПДР дії водія автомобіля марки Mazda, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 .?; чи відповідають вимогам ПДР дії водія автомобіля марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .?; чи перебувають з технічної точки зору в причинному зв`язку з наслідками невідповідність дій водіїв автомобілів марки Mazda, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та автомобіля марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .?; чи мав технічну можливість водій автомобіля марки Mazda, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 уникнути зіткнення з автомобілем марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог ПДР?; чи мав технічну можливість водій автомобіля марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 уникнути зіткнення з автомобілем марки Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом виконання вимог ПДР?

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/102-23/19502-ІТ від 20.11.2023, виконаного на підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2023 у справі №127/30879/23, в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 16,8 ПДР України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 8.7.3 (ґ), 8.10, 8.11 ПДР України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В ситуації, яка склалася, при комплексі технічних величин, які містяться в матеріалах адміністративної справи, в діях водія автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР України. В ситуації, яка склалася, при комплексі технічних величин, які містяться в матеріалах адміністративної справи, в діях водія автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.п. 8.7.3 (ґ), 8.11 ПДР України. В ситуації, яка склалася, при комплексі технічних величин, які містяться в матеріалах адміністративної справи, невідповідність дій водія автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам п.10.1 ПДР України та дій водія автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вимогам п.п. 8.7.3 (ґ), 8.11 ПДР України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожній обстановці можливість попередження зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf у водія автомобіля Mazda-6 ОСОБА_3 з технічної точки зору полягала у виконанні нею вимог п.10.1 ПДР України, для чого у неї були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалася, при комплексі технічних величин, які містяться в матеріалах адміністративної справи, водій автомобіля Volkswagen Golf ОСОБА_5 мав технічну можливість попередження зіткнення з автомобілем Mazda-6 шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля Volkswagen Golf до смуги руху автомобіля Mazda-6, тобто шляхом виконання вимог п.п. 8.7.3 (ґ), 8.11 ПДР України. (т.1 а.с.181-187)

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи у адміністративній справі №127/30879/23 від 19.01.2024 №8257/23-21, вказаний висновок складений на підставі замовлення сторони у адміністративній справі адвоката Скржевського М.С. в інтересах ОСОБА_3 про призначення автотехнічної експертизи у адміністративній справі. Згідно з даним висновком, в заданій дорожній ситуації, у разі, якби водій автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у своїй смузі руху, при увімкненні жовтого сигналу світлофора гальмував би, не змінюючи смугу руху, у якій рухався перед виїздом на перехрестя (при умові, що його швидкість у момент увімкнення жовтого сигналу світлофора складала 45 км/год), він би мав технічну можливість зупинити автомобіль до зіткнення. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до норм вимог п.п. 8.7.3 (Ґ), 8.10, 8.11 ПДР України. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 , технічним нормам вимог п.8.7.3 (ґ) знаходилась у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 не мав переваги у русі після увімкнення жовтого сигналу світлофору в його смузі руху із урахуванням того, що перед увімкненням жовтого сигналу мигав зелений сигнал. (т.1 а.с.35-46)

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2024 у справі №127/30879/23 провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 КУпАП у зв`язку зі скоєнням даної ДТП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. У вказаній постанові суд зазначив, що за результатами судового розгляду був підтверджений факт недотримання ОСОБА_3 вимог пунктів 16.13 та 10.1 ПДР. Тому діяння ОСОБА_3 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. (т.1 а.с.47-49)

Постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №127/30879/23 постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, скасовано та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у суду відсутні повноваження щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. На зазначене суд першої інстанції увагу не звернув та безпідставно прийшов до висновку, що за результатами судового розгляду був підтверджений факт недотримання ОСОБА_3 вимог пунктів 16.13 та 10.1 ПДР. (а.с.25-30)

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2024 у справі №127/77/24 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП у зв`язку зі скоєнням даного ДТП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили. (а.с.27 справи про адміністративне правопорушення №127/77/24)

Згідно з відповіддю ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 29.03.2024 №/к/у, для визнання випадку страховим, необхідна наявність встановленої вини та цивільно-правової відповідальності особи, відповідальність якої застрахована, тобто водія автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 . Таким чином, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просить ОСОБА_1 надати документ, що підтверджує настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 . (т.1 а.с.18-19)

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №1441/24-21 від 11.07.2024, сума матеріального збитку завданого ОСОБА_1 як власнику автомобіля Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошодження у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 28.09.203, станом на травень 2024 року, складає 794 311,39, а вартість відновлювального ремонту даного автомобіля станом на момент проведення огляду з урахуванням зносу 752 888,10 грн. (т.1 а.с.63-67 на звороті)

Відповідно до висновку експертів від 18.09.2025 №CT-19/106-25/7698-ІТ, в дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалась, водію ОСОБА_5 необхідно було діяти у відповідності до вимог п.п. 8.7.3 (Ґ), 8.10, 8.11, 12.3 ПДР України.

З технічної точки зору, з урахуванням фактичних даних відеозапису, в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам п.п. 8.7.3 (Ґ), 8.10, 8.11, 12.3 ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди не вбачається.

Виходячи з тлумачення п.16.3 ПДР України, в даній дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалась, водій ОСОБА_3 , повертаючи ліворуч, повинна була зобов`язана дати дорогу автомобілю Volkswagen Golf, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по рівнозначній дорозі вулиці Київської в зустрічному напрямку і мав перевагу на першочерговий проїзд. В дорожньо-транспортній ситуації, яка склалася, зважаючи на фактичні дані відеозапису, водій автомобіля Volkswagen Golf, ОСОБА_5 , не мав в своєму розпорядженні достатньої відстані, щоб зупинити транспортний засіб до лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія), з моменту ввімкнення жовтого сигналу світлофорного об`єкту. З моменту виникнення небезпеки для руху водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Mazdа, під керуванням ОСОБА_3 , шляхом застосування екстреного гальмування.

В дорожньо-транспортній ситуацї, яка досліджувалася, водію автомобіля Mazda, ОСОБА_3 необхідно було діяти у відповідності до вимог п.10.1 та 16.13 ПДР України.

З урахуванням фактичних даних відеозапису, в дорожньо-транспортній ситуації яка досліджувалась, дії водія автомобіля Mazda, ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.1 та 16.13 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи з визначення п.16.13 ПДР України, в даній дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалася, водій ОСОБА_3 , повертаючи ліворуч, була зобов`язана дати дорогу транспортному засобу Volkswagen Golf, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по рівнозначній дорозі вулиці Київської в зустрічному напрямку і мав перевагу на першочерговий проїзд, тобто у наведеній ДТС ОСОБА_3 не мала переваги в русі.

З технічної точки зору, технічна можливість у водія автомобіля Mazda, ОСОБА_3 попередити зіткнення з автомобілем Volkswagen, полягала у відмові від виконання маневру повороту ліворуч з метою забезпечення виконання технічних вимог п.10.1 та 16.13 ПДР України, застосовуючи прийоми керування транспортним засобом у робочому режимі, на що перешкод технічного характеру в матеріалах справи не вбачається.

В дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалась, водію автомобіля Mazda, ОСОБА_3 необхідно було діяти у відповідності до вимог п.10.1 та 16.13 ПДР України. (т.3 а.с.2-16)

Згідно з листом директора Житомирського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Олександра Гунька №19/106/2-25 від 06.11.2025, завідувач відділу інженерно-транспортних досліджень Житомирського НДЕКЦ Зозік С.В. під час проведення комплексної експертизи від 18.09.2025 №CT-19/106-25/7698-ІТ був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України, про що свідчить його особистий підпис на кожному аркуші висновку експерта, який завірений печаткою відділу. На сторінці 2 висновку експерта зазначено «про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України» підпис завідувача відділу інженерно-транспортних досліджень Житомирського НДЕКЦ Зозіка С.В. відсутній випадково. (т.3 а.с.55)

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

У даному випадку суд зазначає, не притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не свідчить про відсутність їх вини у скоєнні ДТП і, відповідно, завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Таким чином, для наявності або відсутності підстав для відшкодування відповідачами шкоди слід встановити, внаслідок чиїх дій позивачу завдано шкоду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Доказами, які містять інформацію про обставини ДТП та її винуватця в даному випадку є: висновки експертів №СЕ-19/102-23/19502-ІТ від 20.11.2023, №8257/23-21 від 19.01.2024 та №СЕ-19/106-25/7698-ІТ від 18.09.2025, покази свідка ОСОБА_4 , відеозапис, на якому зафіксовано ДТП.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо висновку експерта №СЕ-19/102-23/19502-ІТ від 20.11.2023, суд зазначає, що вказаний висновок виготовлено на виконання постанві суду у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за скоєння даної ДТП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішеннях у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Верховний Суд у своїй постанові у від 29.03.2023 у справі № 308/10606/17 зазначив, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц та від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17.

Таким чином, даний висновок може бути доказом в даній цивільній справі.

Водночас, оцінивши даний висновок експерта, суд не бере його до уваги, оскільки він, на думку суду, є неповним внаслідок того, що експерту не надано усієї необхідної інформації щодо дорожньо-транспортної пригоди. Так, експерту на дослідження надано лише матеріали адміністративної справи №127/30879/23 на 21 аркуші. Водночас, суд зазначає, що експерт не досліджував матеріали справи №127/77/24, а також інші матеріали, які надано сторонами в межах даної цивільної справи та які містять інформацію щодо обставин ДТП.

Висновок експерта №8257/23-21 від 19.01.2024 суд до уваги не бере з аналогічних підстав. Крім цього, суд звертає увагу на те, що у висновку експерта зазначено, що разом з висновком експерта повертаються, серед іншого, копії матеріалів адміністративної справи №127/30879/23 на 10 аркушах.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у висновку експерта №СЕ-19/102-23/19502-ІТ від 20.11.2023 зазначено, що експерту надано матеріали адміністративної справи №127/30879/23 на 21 аркуші.

З вказаної розбіжності у кількості аркушів адміністративної справи, які були надані експертам на дослідження, вбачається, що експерту, який виготовив висновок №8257/23-21 від 19.01.2024 могли бути надані не всі матеріали адміністративної справи.

Згідно з п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п.16.13 ПДР України, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

З висновку №СЕ-19/106-25/7698-ІТ від 18.09.2025 вбачається, що водій ОСОБА_3 , повертаючи ліворуч, повинна була зобов`язана дати дорогу автомобілю Volkswagen Golf, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по рівнозначній дорозі вулиці Київської в зустрічному напрямку і мав перевагу на першочерговий проїзд. Дії водія автомобіля Mazda, ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.10.1 та 16.13 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з визначення п.16.13 ПДР України, в даній дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалася, водій ОСОБА_3 , повертаючи ліворуч, була зобов`язана дати дорогу транспортному засобу Volkswagen Golf, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по рівнозначній дорозі вулиці Київської в зустрічному напрямку і мав перевагу на першочерговий проїзд, тобто у наведеній ДТС ОСОБА_3 не мала переваги в русі. З технічної точки зору, з урахуванням фактичних даних відеозапису, в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам п.п. 8.7.3 (Ґ), 8.10, 8.11, 12.3 ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди не вбачається.

Аналогічні свідченнчя щодо порядку проїзду даного перехрестя надано свідком ОСОБА_7 .

Отже, висновок експерта суд вважає належним, достовірним та допустимим доказом. Твердження представника позивача про те, що відсутність підпису експерта про попередження його про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України робить даний висновок недопустимим доказом, суд до уваги не бере, оскільки про це свідчить особистий підпис експерта на кожному аркуші висновку, який завірений печаткою відділу, на що і вказав директор Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Проаналізувавши досліджені судом докази, суд дійшов висновку, що ДТП, яка сталася за участі автомобілів Mazda-6, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 28.09.2023 о 16:54 год. в м. Вінниця, в районі перехрестя вулиць Київської та Богдана Ступки, сталася з вини ОСОБА_3 .

При цьому, судом не встановлено вини ОСОБА_2 у скоєнні вказаної ДТП, і, відповідно, вини у завданні шкоди позивачу.

З огляду на викладене і у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відсутній обов`язок виплачувати страхове відшкодування позивачу, оскільки судом не встановлена вина у заподіянні шкоди позивачу водієм (відповідачем по справі) застрахованого автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16-ц (пункт 43), від 19 травня 2020 року у справі №263/17218/18 (пункт 24).

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31).

Згідно з ч.2, 3 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що шкоду позивачу завдано ОСОБА_3 , а позивач не скористався своїм процесуальним правом і не заявив клопотання про заміну неналежного відповідача належним, отже позов пред`явлено до неналежного відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є безпідставним та необгрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. 13, 76-89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Борщагівська, 154.

Суддя