Справа № 463/1612/25 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/811/2237/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 02 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягнути на її користь додаткові витрати на навчання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000,00 гривень.

Позов обгрунтовувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання між сторонами шлюбу дитина проживає разом з нею. Донька навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» на першому курсі бакалаврату за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» за денною формою здобуття освіти Витрати на навчання доньки за 2024-2025 навчальний рік становлять 36750,00 грн, що підтверджується договором № 649-22к від 13.08.2024 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Вона самостійно сплатила 36750,00 грн на навчання доньки у 2024-2025 навчальному році. Оскільки відповідач є працездатною особою, вважала, що він має можливість утримувати доньку до досягнення нею повноліття. Просила стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на навчання доньки.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додаткові витрати на навчання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначив, що на час подання ним апеляційної скарги дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, а тому може одночасно навчатися та працювати, щоб самостійно нести витрати на оплату наданих їй освітніх послуг. Донька проживає з матір`ю та не підтримує з ним жодних стосунків. Крім того, з ініціативи позивача його позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_3 . При цьому, до досягнення донькою повноліття він щомісяця сплачував аліменти на її утримання в розмірі 1059 грн. На час розгляду справи в суді першої інстанції він погодився сплатити суму в розмірі 10 000,00 грн, однак в подальшому його майнове становище погіршилось, оскільки він звільнився з роботи та здійснює догляд за дочкою ОСОБА_4 , яка є дитиною з інвалідністю другої групи. На його утриманні також перебуває ще двоє малолітніх дітей. Станом на зараз єдиним його доходом є допомога по догляду за дитиною, розмір якої становить 6778,70 грн.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № № 640/15771/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) суд звернув увагу, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 проживає з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актом ЛКП «Господар» про фактичне місце проживання від 18.02.2025 року.

На підставі додаткового рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2020 року у справі № 465/3952/19 з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1059 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки НУ «Львівська політехніка» №47 від 14.02.2025 року ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти «Бакалавр» Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології НУ «Львівська політехніка».

13.08.2024 року між НУ «Львівська політехніка» та ОСОБА_3 укладено договір № 649-22к про навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» та договір № 649-22к про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, предметом якого є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу університетом за договором про навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» № 649-22 від 13.08.2024, а саме підготовка здобувача університетом за рахунок коштів замовника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою Комп`ютерна інженерія за спеціальністю 123 Комп`ютерна інженерія, для здобуття ступеня освіти бакалавр.

Згідно п.1.3. договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 649-22к від 13.08.2024 року загальна вартість платної освітньої послуги за весь термін навчання без урахування інфляції становить 147000 грн (сто сорок сім тисяч гривень 00 коп.) Вартість освітньої послуги за 2024/2025 навчальний рік становить 36750,00 гривень.

Як убачається з матеріалів справи, 14.08.2024 року ОСОБА_2 сплатила 18750,00 грн, а 28.10.2024 року - 18000,00 грн за навчання ОСОБА_3 , що підтверджується квитанціями №08 та №43 (а.с. 21, 22).

Таким чином, позивачкою понесено витрати на навчання доньки в сумі 36750,00 грн, розмір яких підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено потребу в додаткових витратах на навчання дитини, які понесені позивачкою до досягнення донькою повноліття, та з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін дійшов висновку про стягнення 10 000 грн додаткових витрат на утримання дитини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та вимогам закону, який передбачає першочерговий захист якнайкращих інтересів дитини, якамає право на обов`язкове створення батьками умов, необхідних для її всебічного розвитку.

Зазначене відповідає правовій позицій Верховного Суду, викладеній у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19, згідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 24 листопада 2025 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра