Справа № 549/349/25
Провадження № 2/549/274/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Глущенко Н.М.

з участю секретаря судових засідань Бойко В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Чорнухинська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 01.08.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1, загальною площею 53,0 кв.м (житловою площею 36,9 кв.м), з господарськими будівлями (спорудами): сараю з прибудовою «Б», літньої кухні «В», навісу «в», вбиральні «Г» погрібу «Д», огорожі №1, водопровіду №2, вигрібної ями №3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці Гільцівської сільської ради площею 0,09 га, кадастровий номер: 1:01:002:0375, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Протягом тривалого часу ОСОБА_3 тяжко хворів на цукровий діабет, потребував постійного медичного контролю та догляду. З цієї причини, починаючи з 2010 року він проживав разом із нею в АДРЕСА_1 . Місце реєстрації ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані на земельній ділянці Гільцівської сільської ради площею 0,09 га, кадастровий номер: 1:01:002:0375 цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Після початку повномаштабного військового вторгнення російської федерації в Україну, тобто з початку 2022 року вона стала постійно проживати в АДРЕСА_2 в будинку, який належав на праві власності її покійному батьку, де проживає і в цей час.

З метою оформлення своїх спадкових прав на нерухоме майно покійного батька ОСОБА_3 в листопаді 2024 року вона звернулася до Чорнухинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою завідувача Чорнухинської державної нотаріальної контори Карбан Л.М. від 20.11.2025 їй було відмовлено з підстав пропуску терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що з 2010 року позивач ОСОБА_1 по день смерті батька ОСОБА_3 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , просила суд встановити факт проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою суду від 21.08.2025 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Чорнухинської державної нотаріальної контори за наявності копії спадкових справ заведених після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також задоволено клопотання про виклик свідків.

26.08.2025 до суду надійшли інформаційні довідки зі спадкового реєстру.

Ухвалою від 02.10.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дробот Ю.М. у судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов.

Представник Чорнухинської селищної ради в судове засідання не з`явився, надали на адресу суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без участі їх представника. Відзив на позовну заяву на адресу суду представником відповідача не надіслано.

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовим розглядом установлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Гільцівською сільською радою Чорнухинського району Полтавської області 15.09.1985 року, серія НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 18 липня 2009 року серія НОМЕР_2 видно, що позивач змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на шлюбне « ОСОБА_5 ».

В судовому засіданні 16.10.2025 свідок ОСОБА_6 , яка була приведена судом до присяги, вказала, що вона проживає в с.Гільці Лубенського району Полтавської області та зазначила, що ОСОБА_1 постійно здійснювала догляд за своїм батьком ОСОБА_3 , який тяжко хворів на цукровий діабет і помер у лікарні м. Києва. Догляд за батьком позивачка здійснювала як у селі Гільці, так і в місті Києві. Таким чином, підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 та здійснення догляду донькою за батьком.

В судовому засіданні 16.10.2025 свідок ОСОБА_7 , який був приведений судом до присяги, вказав, що він проживає у місті Києві, є сином померлого ОСОБА_3 та рідним братом позивача ОСОБА_1 . Його батько ОСОБА_3 спочатку проживав у селі Гільці, потім сестра забрала його до себе у м.Київ та здійснювала за ним постійний догляд, оскільки батько весь час потребував такого доглчду. Помер батько у лікарні міста Києва. На момент смерті він проживав спільно з ОСОБА_1 , яка здійснювала за ним догляд. Підтвердив факт спільного проживання ОСОБА_1 з батьком та здійснення догляду за ним, проти позовних вимог не заперечував.

В судовому засіданні 20.11.2025 в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_8 , яка була приведена судом до присяги, пояснила, що працює конс`єржем у будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок зазначила, що знає ОСОБА_1 , та її батька ОСОБА_3 , який проживав разом із нею у квартирі за вказаною адресою. За словами свідка, батько ОСОБА_1 був хворим, вона возила його до лікарні, він часто виходив з квартири на дитячий майданчик на прогулянки. Свідок підтвердила, що з моменту її працевлаштування у 2012 році батько ОСОБА_1 постійно проживав у квартирі. Також вона зазначила, що наразі ОСОБА_1 у квартирі не проживає, оскільки з початком війни виїхала на Полтавщину, але інколи приїжджає. Свідок повідомила, що батько ОСОБА_1 помер, проживаючи у зазначеній квартирі.

В судовому засіданні 20.11.2025 в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_9 , яка була приведена судом до присяги, пояснила, що вона проживає у м. Києві та особисто знайома з ОСОБА_1 . За її словами, батько ОСОБА_1 з 2010 року проживав у квартирі АДРЕСА_4 . Свідок неодноразово бачила, як батько позивачки виходив на подвір`я для прогулянок; зазначила, що він часто хворів, у зв`язку з чим до нього приїжджала бригада швидкої медичної допомоги. Також свідок повідомила, що ОСОБА_10 супроводжувала батька до різних медичних закладів. За її орієнтовними даними, батько позивачки помер у 2015 році.

На підставі вищевикладеного, проаналізувавши надані суду докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 в період з 2010 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Чорнухинської селищної ради 13 жовтня 2015 року. (а.с.12)

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані на земельній ділянці Гільцівської сільської ради площею 0,09 га, кадастровий номер: 1:01:002:0375 цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.08.2025, видно, що інформація про інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України.

Судом встановлено, що за час життя ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок загальною площею 53,0 кв.м з господарськими будівлями (спорудами): які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці Гільцівської сільської ради площею 0,09 га, кадастровий номер: 1:01:002:0375, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 березня 2013 року, індексний номер 971074, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна .

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», якою роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

У постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19), 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19 (провадження №61-16069св20) Суд також дійшов висновку, що визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Постановою завідувача Чорнухинської державної нотаріальної контори Л.Карбан від 21.11.2024 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 оскільки заяви про прийняття спадщини подані вже після спливу шестимісячного строку та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Отже не існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тобто таке право не оспорюється.

Всупереч наведеному позивач ОСОБА_1 не довела, що у неї існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно в позасудовому (нотаріальному) порядку після визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню.

На підставівикладеного,керуючись ст.ст.12,13,133,141,259,263-265ЦПК України,ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Чорнухинська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Глущенко