Справа № 535/958/25
Провадження № 2/535/513/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 грудня 2025 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Шолудько А.В., з участю секретаря судових засідань Коросташової К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №535/958/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» Боденко Алевтина Анатоліївна, яка діє на підставі ордера про надання правничої допомоги серії АХ №1269353 від 23.06.2025, через систему «Електронний суд» подала до суду позовну заяву до відповідача про стягнення заборгованості у загальному розмірі 20348,76 грн, а саме: за кредитним договором № 102396225 від 01.02.2024 у розмірі 7091,81 грн, яка складається з: 1937,00 грн заборгованість за кредитом; 250,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 4904,81 грн заборгованість за нарахованими процентами; та за кредитним договором № 9966890 від 16.02.2024 у розмірі 13256,95 грн, яка складається з: 3666,00 грн заборгованість за кредитом; 680,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 8910,95 грн заборгованість за нарахованими процентами, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, відсотків у строки та на умовах, передбачених договором (а.с.1-86).

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 08.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 93).

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 06.11.2025 клопотання представника позивача Боденко А.А. про витребування доказів задоволено, витребувано докази у Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», у зв`язку з чим оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи №535/958/25 (а.с.106-107).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.114-115).

01.12.2025 представник позивача Боденко А.А. подала до суду через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі (а.с.124-125).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с.111, 116), про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 08.12.2025 встановлено заочний розгляд справи №535/958/25.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів.

З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що шляхом створення відповідачем анкети-заявки на кредит № 102396225 (а.с.35), 01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102396225, за умовами якого відповідач отримав 2500,00 грн, строком на 105 днів з пільговим періодом 15 днів, з процентною ставкою: протягом пільгового періоду 1,70 % в день, протягом поточного періоду 2,30 % в день, комісія за надання кредиту 250,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору). (а.с.12-17)

Відповідачем ОСОБА_1 01.02.2024 о 15:03 год було підписано паспорт споживчого кредиту № 102396225 електронним підписом за допомогою електронного одноразового ідентифікатора 406343, відповідно до якого відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних відповідачем умов кредитування (а.с.28-29).

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується повідомленням Easy Pay № 6615 від 12.12.2024 про перерахунок коштів 01.02.2024 в сумі 2500,00 грн на карту № НОМЕР_1 , номер договору 102396225 (а.с.11).

Крім того, шляхом створення відповідачем анкети-заявки на кредит № 9966890 (а.с.34), 16.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 9966890, за умовами якого відповідач отримав 4000,00 грн, строком на 105 днів з пільговим періодом 15 днів, з процентною ставкою: протягом пільгового періоду 2,10 % в день, протягом поточного періоду 2,30 % в день, відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 17 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту та складає 680,00 грн (а.с.20-25).

Також відповідачем ОСОБА_1 16.02.2024 о 11:20 год. було підписано паспорт споживчого кредиту № 9966890 електронним підписом за допомогою електронного одноразового ідентифікатора 173367, відповідно до якого відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних відповідачем умов кредитування (а.с.31-32).

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується квитанцією Easy Pay № 7/6739 від 18.12.2024 про перерахунок коштів 16.02.2024 в сумі 4000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 , номер договору 9966890 (а.с.10).

Судом встановлено, що кредитні договори укладено в електронній формі, шляхом підписання останніх електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 6.2. Договору № 102396225 від 01.02.2024 та Договору № 9966890 від 16.02.2024 зазначено, що розміщений в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом також встановлено, що 25.09.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 25092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 102396225 від 01.02.2024 та Договором № 9966890 від 16.02.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», що підтверджується актом прийому передачі документів за договором факторингу №25092024 від 25.09.2024 (а.с.62 на звороті), повідомленням про відступлення права вимоги за договором факторингу №25092024 від 25.09.2024 (а.с.62).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №1 до Договору факторингу № 25092024 від 25.09.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13256,95 грн, яка складається з: 3666,00 грн заборгованість за кредитом; 680,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 8910,95 грн заборгованість за нарахованими процентами за Договором про споживчий кредит № 9966890 від 16.02.2024 (а.с.65-70) та витягу з Реєстру прав вимог №2 до Договору факторингу № 25092024 від 25.09.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 7091,81 грн, яка складається з: 1937,00 грн заборгованість за кредитом; 250,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 4904,81 грн заборгованість за нарахованими процентами за Договором про споживчий кредит № 102396225 від 01.02.2024 (а.с.71-75).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання ухвали Котелевського районного суду Полтавської області від 06.11.2025 про витребування доказів, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надіслало виписку про рух коштів, де підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . Відповідно до виписки про рух коштів, доступом до якого є платіжна картка № НОМЕР_3 за період з 01.01.2024 по 16.02.2024, 01.02.2024 було здійснено зарахування коштів у сумі 2500,00 грн а також 16.02.2024 зарахування коштів у сумі 4000,00 грн (а.с.117-122).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність кредитного договору, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаними кредитним договором за договором факторингу.

Сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору. При цьому вказаний договір та їх умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсним, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Суд зазначає, що розмір заборгованості, яка відображена у детальному розрахунку, не спростована будь-яким контррозрахунком відповідача.

Оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем, або що вона має інший розмір, а також не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, відповідно до якого розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 102396225 від 01.02.2024 у розмірі 7091,81 грн та за кредитним договором № 9966890 від 16.02.2024 у розмірі 13256,95 грн

Таким чином, в порушення умов кредитних договорів, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.

Статтею 629ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів повернення кредиту в повному обсязі на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв`язку з чим суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про повернення суми кредиту та нарахованих відсотків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги № 2 від 15.11.2024, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та адвокатом Боденко А.А. (а.с.79-80), акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 21.12.2024 (а.с.81), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденко А.А. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 21.12.2024 (а.с.82), відповідно витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн (а.с.79 на звороті).

Відповідно до п.п. 3.2 розділу 3 Договору про надання правової допомоги №2 від 15.11.2024 передбачено, що клієнт оплачує адвокату послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок адвоката протягом 10 днів з дня прийняття рішення суду першої інстанції.

При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20).

Крім того, в даному випадку слід врахувати правову позицію, викладену у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року, згідно з якою: «Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шість статті 137 ЦПК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності, справедливості, реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд доходить висновку, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру, не є необхідними і виправданими витратами позивача та не є справедливим по відношенню до іншої сторони.

Таким чином, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і неспростований відповідачем факт надання позивачу правничої допомоги, керуючись принципами пропорційності, обґрунтованості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн (подання до суду процесуальних документів в електронній формі) (а.с.9).

Керуючись статтями 526, 625, 651, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями З, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість на загальну суму 20348,76 грн (двадцять тисяч триста сорок вісім гривень 76 копійок), а саме: заборгованість за договором №102396225 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.02.2024 в сумі 7091,81 грн та заборгованість за договором № 9966890 від 16.02.2024 у розмірі 13256,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» судові витрати у розмірі 5422,40 грн (п`ять тисяч чотириста двадцять дві грн 40 коп.), з яких: 3000,00 грн (три тисячі грн 00 коп.) витрати на правову допомогу та 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) витрати по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», місцезнаходження: вул. Михайла Грушевського, 10, м. Київ, поштовий індекс 01001, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 08.12.2025.

Суддя А.В. Шолудько