Справа № 606/1562/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

08 грудня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Заявою-договором №8614162_RESTRUCT про надання кредиту від 21.10.2020, станом на 12.05.2025 у розмірі 55 022,81 грн, з яких 33 673,13 грн заборгованість по тілу кредиту, 0,2 грн заборгованість по процентах, 21 349,48 грн заборгованість по комісії та понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 21.10.2020 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання останнім Заяви-договору №8614162_RESTRUCT про надання кредиту, згідно з яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику споживчий кредит на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до кредитного договору банк на умовах Заяви-договору зобов`язався надати позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах встановлених Заявою-договором. Крім того, позичальник зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно із графіком платежів, який є додатком №1 до кредитного договору та його невід`ємною частиною. Відповідач підтвердив, що на момент укладення Заяви-договору попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту, в тому числі з вартістю споживчого кредиту.

Позивач також вказав, що відповідач акцептував публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на веб-сайті банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до нього. Відповідно до заяви-договору про надання кредиту №8614162_RESTRUCT позичальнику було надано грошові кошти в сумі 47 620,42 грн на 60 місяців з 21.10.2020 по 21.10.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом 0,001 % та щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,90%. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. ОСОБА_1 було порушено норми чинного законодавства України та умови Кредитного договору. Як наслідок, станом на 12.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №8614162_RESTRUCT становить 55 022,81 грн, з яких: 33 673,13 грн заборгованість по тілу кредиту, 0,2 грн заборгованість по процентах, 21 349,48 грн заборгованість по комісії.

Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.10.2025, яке було відкладено на 08.12.2025 у зв`язку з неявкою відповідача.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив.

Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.10.2020 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання останнім заяви-договору №8614162_RESTRUCT про надання кредиту. Згідно договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором (п.п.1.1-1.2.1 Договору), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Крім того, позичальник зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно із графіком платежів, який є додатком №1 до кредитного договору та його невід`ємною частиною (п.2.3. Договору). Відповідач акцептував публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на сайті банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до нього.

Відповідно до заяви-договору про надання кредиту №8614162_RESTRUCT позичальнику було надано грошові кошти в сумі 47 620,42 грн на 60 місяців з 21.10.2020 по 21.10.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом 0,001 % та щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,90%. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань відповідача здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту частинами на умовах, передбачених графіком платежів, що є додатком №1 до кредитного договору і його невід`ємною частиною цього договору.

Заява-договір №8614162_RESTRUCT від 21.10.2020 містить графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту, з якого вбачається, що загальна вартість кредиту становить 130 481,13 грн, яка складається з суми кредиту за договором 47 620,42 грн, процентів за користування кредитом 1,31 грн, платіж за обслуговування кредитної заборгованості 82 859,40 грн.

Згідно розрахунку заборгованості АТ «ТАСКОМБАНК» по кредитному договору №8614162_RESTRUCT від 21.10.2020 станом на 12.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 55 022,81 грн, з яких: 33 673,13 грн заборгованість по тілу кредиту, 0,2 грн заборгованість по процентах, 21 349,48 грн заборгованість по комісії. У розрахунку відображено, що відповідачем частково здійснювалась оплата за кредитом, зокрема, 13947,29 грн за тілом кредиту, 0,69 грн проценти, 20080,22 грн комісія.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 зроблено висновок про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом частин 1 та 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З матеріалів справи встановлено, що умовами кредитного договору №8614162_RESTRUCT від 21.10.2020 передбачено сплату позичальником щомісячної комісії у разі наявності простроченої заборгованості за кредитним договором більше тридцяти днів, яка складає 2,90% від суми кредиту.

Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1 380,99 грн щомісяця.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Отже, АТ «ТАСКОМБАНК» не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення комісії в розмірі 21 349,48 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу на таке.

Із даних розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 21.10.2020 по 01.05.2025 позивачем в рахунок погашення заборгованості по комісії сплачено 20 080,22 грн. За період з 21.10.2020 по 01.05.2025 в рахунок погашення основного боргу сплачено 13 947,24 грн.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за непогашеним тілом кредиту становить 33 673,13 грн, заборгованість за процентами 0,2 грн.

Враховуючи нікчемність умов кредитного договору щодо нарахування комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,90% на місяць, суд вважає за необхідне врахувати сплачені відповідачем та зараховані позивачем на погашення комісії кошти у розмірі 20 080,22 грн в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту.

За установлених обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 593,11 грн з розрахунку (33 673,13 грн (тіло кредиту) + 0,2 грн (проценти) 20 080,22 грн (зараховані банком кошти на погашення комісії).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 13 593,11 грн.

З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України, та з огляду на часткове задоволення судом заявленого банком позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 598,33 (ціна позову 55 022,81 грн., що становить 100%, з яких задоволено вимог на суму 13 593,11 грн, що становить 24,70%, а тому при частковому задоволенні позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 598,33 грн = 2 422,40 х 24,70).

Керуючись статтями 12, 13, 76, 141, 258-259, 263-265, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Заявою-договором про надання кредиту №8614162_RESTRUCT від 21.10.2020 в розмірі 13 593 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 11 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 13 592,91 грн, заборгованість за процентами 0,2 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі 598 (п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 33 коп.

Копію даного рішення направити позивачу та відповідачу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 15.12.2025.

Суддя А.В.Мельник