Справа № 452/1238/25
Провадження № 2/452/774/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" грудня 2025 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Пташинського І.А.,
за участю секретаря судового засідання Терлецької І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі цивільну справу за позовом адвоката Гелемей Юрія Миколайовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
Представник позивача - адвокат Гелемей Ю.М. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 в якому просить стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 500,00 доларів США - сума позики, 1157,00 доларів США - 3 % річних за період з 31.03.2022 по 31.03.2025.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 01.02.2022 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Згідно розписки, складеної на її виконання : відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 12 500,00 доларів США, термін позики до 31.03.2022 року. Зі спливом строку позики зобов`язання ОСОБА_2 не виконані.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07.04.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката адвокат Гелемей Ю.М. про відстрочення сплати судового збору відмовлено Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 14.04.2025 року позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 07.04.2025 року.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, також зазначив в заяві, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подав.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 01.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до змісту розписки відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 12 500, 00 (дванадцять тисяч п`ятсот) доларів США в борг і зобов`язувався повернути до 31.03.2022 року (а. с. 5).
У визначений розпискою термін ОСОБА_2 не повернув кошти позивачу.
Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, у тому числі, договори та інші правочини .
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).
Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.
Встановлено, що згідно розписки, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу позичені у нього грошові кошти у вказаний строк. Розписка підписана власноручно відповідачем і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача розписки написаної ОСОБА_2 свідчать про неповернення ним боргу.
Частинами першою, другою статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства.
Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991 року «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом КМУ від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Гривня як національна валюта є єдиним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона цд укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання позики в іноземній валюті позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому, як укладення так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить вимогам чинного законодавства.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення ст. 1046 та 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язань з боку позичальника є повернення коштів у строки та розмірі саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Таку правову позицію висловлено Великою палатою Верховного суду у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц.
Таким чином, загальний розмір заборгованості у відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 згідно розписки від 01.02.2022 про отримання коштів у борг становить 12 500,00 доларів США.
Оскільки відповідачем прострочено повернення суми боргу, тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми за період з 31.03.2022 по 31.03.2025, що становить 1125,00 доларів США.
Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково, оскільки відповідачем порушено умови договору позики (розписки) від 01.02.2022 року та не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що борг погашено, та позов є безпідставним.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 5 651,15 грн. (99.76%).
Керуючись ст.ст. 11, 192, 207, 526, 612, 625, 629, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов адвоката Гелемей Юрія Миколайовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 01.02.2022 у розмірі 12 500,00 (дванадцять тисяч п`ятсот) доларів США - суми позики та 1125,00 (одна тисяча сто двадцять п`ять) доларів США - 3% річних за період з 31.03.2022 по 31.03.2025.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 сплачений судовий збір у розмірі 5 651 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн. 15 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя