РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» про стягнення коштів за невикористані авіаквитки, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва через підсистему «Електронний суд» звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН», в якому просила суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 26А, офіс 103) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) кошти за невикористані авіаквитки в розмірі 12 784 гривні 55 копійок (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок).

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 придбала у Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» авіаквитки на авіарейси № 7В341 та № 7В342 для себе та членів своєї сім`ї: чоловіка - ОСОБА_2 , матері - ОСОБА_3 та доньки - ОСОБА_4 . Загальна вартість авіквитків на авіарейси № 7В341 та № 7В342 склала 12 784 грн 55 коп.

19.01.2022 позивачем у повному обсязі були сплачені кошти у сумі 12 784 грн 55 коп. авіаперевізнику ТОВ «Біз Ейрлайн» з карткового рахунку, відкритого в АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою по рахунку, яка надана банком за 19.01.2022.

Після цього, позивачем було отримано на електронну адресу підтвердження бронювання номер 3815В537 (квиток номер: UBE 11003006) на рейси № 7В341 (виліт 02 квітня 2022 року) та № 7В342 (виліт 06 квітня 2022 року) за маршрутом Київ - Батумі - Київ.

При цьому, у виписці за рахунком, яка підтверджує оплату за вказані авіаквитки, в полі «клієнт» вказано:

ОСОБА_5 ,

рахунок: НОМЕР_3 ,

номер договору: №617642386,

валюта рахунку: UAH, однак, як зазначає позивач, розбіжність між прізвищем, вказаним у виписці за рахунком, і діючим прізвищем позивача пов`язана з його зміною 30.12.2021 з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 .

Фактично між позивачем та відповідачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку через

мережу Інтернет, між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» було укладено договір повітряного перевезення щодо себе та на користь третіх осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ).

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

17.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» надіслало ОСОБА_1 лист, у якому зазначило, що у зв`язку з введенням на території України військового стану та закриттям повітряного простору України рейс скасовано, однак підприємством було запропоновано варіанти відшкодування вартості квитків, а саме: перерахування коштів, сплачених за квиток, на потребу воїнів ЗСУ; безкоштовну зміну дати вильоту на рейси з 16 травня 2022 року (після нормалізації безпечного виконання польотів); повернення коштів у вигляді промокоду для придбання наступних квитків на всі регулярні рейси авіакомпанї до 31 грудня 2022 року.

Поміж іншого, у листі було зазначено, що опція повернення коштів стане можливою після повноцінного відновлення операційної діяльності авіакомпанії.

29.04.2022 ОСОБА_1 надіслала лист перевізнику, в якому просила повернути кошти у вигляді промокоду за бронюванням 3815В537.

24.05.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» надіслало лист з промокодом 3815В537_450 на суму 450$, вказавши, що він є дійсним до 01.03.2023.

07.02.2023 покупець звернулася до перевізника з питанням про повернення коштів за придбані квитки, у відповідь було повідомлено, що термії дії промокоду подовжено до 31.10.2023.

20.09.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» надіслано лист, в якому вказано, що промокоди діятимуть протягом року з моменту відновлення діяльності авіакомпанії та польотів в Україні.

27.04.2024 ОСОБА_1 знову звернулася до перевізника з проханням про повернення коштів за придбані квитки. Відповідь на зазначений лист перевізником до цього часу не надано.

09.07.2024 позивач звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» з претензією про повернення коштів за невикористані авіаквитки на загальну суму 12 784 грн 55 коп., оформлене електронним квитком UBE11003006, номер бронювання 3815В537, шляхом їх повернення на власну банківську картку, з якої і була здійснена оплата.

Станом на час подання позовної заяви відповідь на претензію № 1 від 09.07.2024 про повернення коштів за невикористані авіаквитки на загальну суму 12 784 грн 55 коп. зі сторони відповідача не надано.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» про стягнення коштів за невикористані авіаквитки.

Ухвалу від 04.11.2024 відповідач отримав 04.11.2024 через підсистему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно з 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 для себе (закордонний паспорт НОМЕР_5 ), свого чоловіка - ОСОБА_2 (закордонний паспорт НОМЕР_6 ), матері - ОСОБА_3 (закордонний паспорт НОМЕР_7 ) та дитини - ОСОБА_4 (закордонний паспорт НОМЕР_8 ) через мережу Інтернет за допомогою веб-сайту: https://bees.aero/uk-UA забронювала:

- 4 (чотири) квитки на авіарейс №7В341 за маршрутом Київ (IEV) імені Сікорського Батумі (Batumi (BUS) ). Час відправлення з Києва: 02 квітня 2022 року о 17 год. 45 хв. Час прибуття в Батумі: 02 квітня 2022 року о 21 год. 05 хв. Клас: Light, багаж 7 Kg, статус: confirmed;

- 4 (чотири) квитки на авіарейс № 7В342 за маршрутом Батумі (Batumi (BUS)) - Київ (IEV) імені Сікорського . Час відправлення з Батумі: 06 квітня 2022 року о 22 год. 05 хв. Час прибуття в Київ: 06 квітня 2022 року о 23 год. 30 хв. Клас: Light, багаж 7 Kg, статус: confirmed.

Разом з тим, на підтвердження бронювання позивачем надано роздруківку із веб-сайту відповідача: https://bees.aero/uk-UA, з якої вбачається, що номер бронювання 3815В537, квиток номер: UBE11003006 .

Загальна вартість вищевказаних квитків на авіарейси № 7В341 та № 7В342 склала 12 754,93 грн. Оплата квитків була здійснена 19.01.2022 з банківської картки позивача у АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою за рахунком за період 19.01.2022-19.01.2022.

Таким чином, за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет між ОСОБА_9 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» був укладений договір повітряного перевезення щодо себе та на користь третіх осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) згідно зі ст. 636 ЦК України.

17.03.2022 на електронну адресу ОСОБА_1 надійшов лист від

24.02.2022 Указом президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

17.03.2022 на електронну адресу ОСОБА_1 надійшов лист від відповідача, в якому вказано, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням на території України військового стану і як наслідок закриттям повітряного простору України, всі авіаційні рейси до 15 травня 2022 включно були скасовані та для відшкодування вартості квитків на скасовані рейси запропоновано наступні варіанти, а саме:

- перерахування коштів, сплачених за квиток, на потребу воїнів Збройних Сил України;

- безкоштовну зміну дати вильоту на рейси з 16 травня 2022 (після нормалізації безпечного виконання польотів);

- повернення коштів у вигляді промокоду (сума фіксується в USD) для придбання наступних квитків на всі регулярні рейси авіакомпанії. Промокод не є іменним, тому Ви можете його використати не лише для себе, а й для Ваших близьких. Термін використання до 31.12.2022.

29.04.2022 позивач направила лист для відповідача, в якому просила повернути кошти у вигляді промок оду за бронюванням 3815В537.

24.05.2022 на електронну адресу позивача надійшов лист від відповідача, в якому був зазначений промокод 3815В537_450 на суму 450 дол. Дійсний до 01.03.2023.

07.02.2023 позивач за допомогою засобів електронної пошти звернулась до відповідача із листом щодо повернення коштів, оскільки спливає термін дії промокоду, та 07.02.2022 отримала автоматичну відповідь відповідача, що термін дії промокоду буде продовжено.

20.09.2023 позивач на електронну адресу отримала відповідь відповідача, що промокод продовжено автоматично. Зазначено, що промокоди діятимуть протягом року з моменту відновлення діяльності авіакомпанії та польотів з України.

27.05.2024 позивач звернулась до відповідача за допомогою засобів електронної пошти із проханням повернути кошти за квитки, оскільки невідомо, коли буде завершено дію воєнного стану.

09.07.2024 позивач за допомогою засобів електронної пошти направила відповідачу претензію №1 про повернення коштів за невикористані авіаквитки на загальну суму 12 784,55 грн, однак відповідачем вказані кошти повернуті не були, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Відповідно до преамбули Повітряного кодексу України цей закон встановлює правові основи діяльності в галузі авіації.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Повітряного кодексу України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України.

За змістом п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення.

Пунктом 50 частини першої статті 1 вказаного Кодексу зазначено, що квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони.

Згідно з пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби України № 1239 від 26 листопада 2018 року, пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови.

Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

Відповідно до ч. 16 ст. 100 Повітряного кодексу України пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 100 Повітряного кодексу України правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Згідно з частинами першою-другою статті 104 Повітряного кодексу України у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та закриттям повітряного простору України, рейси, на які позивачем були придбані квитки, скасовано.

Судом встановлено, що позивач 09.07.2024 зверталася до відповідача з претензією про повернення грошових коштів за сплачені авіаквитки, однак станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але невикористаних квитків.

Процедура повернення коштів за квиток врегульована розділом XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державіаслужби від 26 листопада 2018 року № 1239.

Згідно з п. п.1 та 2 глави 2 розділу XVIII Правил у випадку скасування рейсу, на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток, здійснюється примусове повернення коштів або перебронювання.

У разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати: якщо жодну частину квитка не використано,- сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано.

Враховуючи скасування рейсу та повідомлення про це позивача 17.03.2022, саме вказана дата є датою розірвання договору за ініціативою відповідача, як перевізника.

З урахуванням цього, на підставі ч. 2 ст.103 Повітряного кодексу України та Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, позивачу мала бути повернута вартість квитка, сплачена ним при його придбанні. У день розірвання договору.

При зверненні до суду позивач зазначила, що, не дивлячись на її вимогу та переписку з відповідачем, останній відмовляється повертати сплачені нею кошти.

Відповідно до абзацу 3 п. 1 глави 1 розділу XVIII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, у разі, якщо оплату здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток.

Згідно з пунктами 1, 4 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) авіаперевізник здійснює за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів в Україні авіаперевізник здійснює в національній валюті. Повернення коштів у представництвах авіаперевізника в інших країнах здійснюється відповідно до законодавства країни місцезнаходження представництва. У разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Повернення коштів здійснюється, зокрема, на рахунок власника банківської картки, якою оплачено перевезення (у разі припинення діяльності банку перерахування коштів може бути здійснено на рахунок в іншому банку).

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів.

Стаття 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що умови договору перевезення, укладеного з позивачем, відповідачем не виконані.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі №913/785/17.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не було надано доказів, які підтверджують, що ним припинено здійснення своєї господарської діяльності, авіакомпанія не отримує дохід та на її рахунках відсутні кошти для забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення вартості невикористаних коштів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань через вплив форс-мажорних обставин звільняє виключно від відповідальності за порушення зобов`язань та жодним чином не звільняє від виконання самого зобов`язання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не порушується питання відповідальності за невиконання зобов`язань, а заявлені вимоги про повернення коштів як виконання зобов`язання відповідача перед позивачем.

Окрім цього, судом встановлено, що позивач здійснила бронювання та оплату авіаквитків для себе та для свого чоловіка - ОСОБА_2 (закордонний паспорт НОМЕР_6 ), матері - ОСОБА_3 (закордонний паспорт НОМЕР_7 ) та дитини - ОСОБА_4 (закордонний паспорт НОМЕР_8 ), тобто уклала з відповідачем договір повітряного перевезення на користь третьої особи згідно зі статтею 636 ЦК України

Відповідно до статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Враховуючи викладене, позивач мала право як відмовитися від договору на авіаперевезення, так і вимагати від компанії повернення на її рахунок коштів за невикористані авіаквитки, видані на ім`я третіх осіб.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування доводів позивача.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» про стягнення коштів за невикористані авіаквитки - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗ ЕЙРЛАЙН» (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 26А, офіс 103) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) кошти за невикористані авіаквитки в розмірі 12 784 гривні 55 копійок (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок) та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко