ПОСТАНОВА

іменем України

09 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 2-57/11

провадження № 22-ц/4809/1784/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

скаржник - Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Невкритий Олег Андрійович,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року у складі судді Андріянової С.М.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі по тексту АТ «Укрсиббанк») звернулося в суд зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтуванні скарги посилалося на те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 червня 2011 року у справі №2-57/11 задоволено позов АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у сумі 129875 грн 53 коп, що за курсом НБУ становить 18010 швейцарських франків 20 сантимів. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 1331 грн 43 коп та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На примусовому виконанні в Світловодському ВДВС перебувало виконавче провадження №61687743 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-57/11.

Постановою від 18 березня 2025 року державного виконавця Невкритого О.А. закінчено виконавче провадження №61687743 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи з фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом. АТ «Укрсиббанк» вважало, що рішення суду у справі №2-57/11 у повному обсязі не виконано, оскільки на рахунок стягувача надійшли кошти у загальній сумі 5759 швейцарських франків 16 сантимів. Тому, залишок боргу складає 12251 швейцарських франків 04 сантими, судовий збір у розмірі 1331 грн 43 коп та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Вказувало, що, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми в національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Отже, стягнута сума лише частково покриває загальну заборгованість перед АТ «Укрсиббанк» і у цьому випадку рішення суду на суму 12251 швейцарських франків 04 сантими залишається невиконаним.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд визнати неправомірними та такими, що порушують права та законні інтереси АТ «Укрсиббанк», дії державного виконавця Світловодського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Невкритого О.А., які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 березня 2025 року №61687743, визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 березня 2025 року у межах виконавчого провадження №61687743 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-57/11, виданого Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 05 липня 2011 року.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою АТ «Укрсиббанк»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просило вказане судове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове про задоволення його скарги.

Адвокат Левченко Віктор Петрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду представник скаржника адвокат Гладиш Я.М. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити. Адвокат Левченко В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності державного виконавця та боржника ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 червня 2011 року у справі №2-57/11 задоволено позов АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у сумі 129875 грн 53 коп, що за курсом НБУ становило 18010 швейцарських франків 20 сантимів. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 1331 грн 43 коп та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (а.с.9-10).

На виконання зазначеного рішення Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 05 липня 2011 року було видано виконавчий лист (а.с.49).

23 березня 2020 року АТ «Укрсиббанк» звернувся до Світловодського ВДВС із заявою №599 про прийняття виконавчого документу до виконання. У вказаній заяві стягувач на підставі виконавчого листа від 05 липня 2011 року №2-57/11 просив стягнути з боржника ОСОБА_1 залишок заборгованості у розмірі 92962 грн 42 коп (а.с.46)

Згідно з відміткою державного виконавця на виконавчому листі №2-57/11 залишок заборгованості станом на 27 червня 2018 року складав 89051 грн 08 коп (а.с.49 зворот).

Постановою від 01 квітня 2020 року державним виконавцем Світловодського ВДВС Невкритим О.А. відкрито виконавче провадження № 61687743 з примусового виконання виконавчого листа №2-57/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» залишку боргу у розмірі 89051 грн (а.с.47).

Постановою від 18 березня 2025 року державним виконавцем Світловодського ВДВС Невкритим О.А. закінчено виконавче провадження №61687743 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним виконанням рішення суду (а.с.14).

11 серпня 2025 року АТ «Укрсиббанк» звернулося в суд зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.1-8).

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Невкритим О.А. не було порушено права та законні інтереси стягувача АТ «Укрсиббанк».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина друга статті сьомої Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження, згідно з якою виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до п.9 ч.1 с.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Нормою статті 524 ЦК України передбачено, що грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 07 червня 2011 року у справі №2-57/11 встановлено, що АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши суму заборгованості у грошовій одиниці гривні у розмірі 129875 грн 53 коп (а.с.9).

Звернувшись 23 березня 2020 року із заявою про прийняття виконавчого документу до виконання АТ «Укрсиббанк» визначило стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 у грошовій одиниці гривня (а.с.46).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що факту порушення прав та законних інтересів стягувача - АТ «Укрсиббанк», шляхом винесення державним виконавцем Невкритим О.А. постанови від 18 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження №61687743, не встановлено, оскільки з боржника стягнуто заборгованість у повному обсязі відповідно до суми боргу, яка визначена рішенням Світловодського міськрайонного суду від 07 червня 2011 року.

Правові позиції Верховного Суду, на які посилався позивач в апеляційній скарзі, висловлені за інших обставин, ніж ті, що встановлені у цій справі, оскільки у справах, зазначених позивачем, борг стягувався в іноземній валюті із зазначенням його еквіваленту у національній валюті - гривні. У цій справі борг стягнуто у національній валюті, стягнення якої і підлягає до виконання.

Розглядаючи скаргу АТ «Укрсиббанк» суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення про відмову у її задоволенні.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко