Справа № 932/3148/23
провадження 2/932/918/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра у складі

головуючого судді Ярощук О.В.

за участі секретаря судового засідання Фещенко К.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Григоренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черновська Л.Г.

про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності у порядку спадкування за законом -

установив:

Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу із 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити, що до складу спадщини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 входить право на частину у спадковому майні ОСОБА_5 опанасовича, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як така, що побудована внаслідок їх спільної праці, шляхом ведення спільного господарства, побуту та бюджету.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на частину житлового будинку із відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці розміром 361 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням народного суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.1973 року визнано право власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на частку домоволодіння, за ОСОБА_6 на частки домоволодіння по АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , із яким проживала ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 є бабусею Позивача.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві власності.

Після смерті ОСОБА_3 бабуся позивача ОСОБА_4 із метою прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, своїх спадкових прав вона не оформлювала, так як вважала, що прийняла спадщину після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_3 . На час смерті останнього, ОСОБА_4 був 81 рік.

Позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_3 однєю сім`єю більше 10 років, інші спадкоємці відсутні, то ОСОБА_4 є спадкоємцем четвертої черги спадкування, яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав. На час смерті ОСОБА_7 вона проживала із ним за однією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 . Після її смерті батько позивача ОСОБА_6 звернувся до Сьомої дніпропетровської нотаріальної контори, однак спадкових прав не оформив. Інші спадкоємці відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько позивача ОСОБА_6 .

Із метою відкриття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Черновської Л.Г. для відкриття спадщини та прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці відсутні.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2022 Позивач отримав спадщину на частки домоволодіння АДРЕСА_2 , яка належала померлому батьку ОСОБА_6 .

На підставі свідоцтва про спадщину за законом від 04.11.2022 Позивач отримав спадщину домоволодіння АДРЕСА_2 , яка належала померлій ОСОБА_4 .

20 грудня 2022 року приватним нотаріусом Черновською Л.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із неможливість вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на ім`я Позивача, родинні відносини -син, на спадкове майно частки домоволодіння АДРЕСА_2 у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 .

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 30.03.2023 відкрито провадження по даній справі у порядку загального позовного провадження (а.с.59).

Ухвалою суду від 30.03.2023 витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Черновської Л.Г. копію спадкової справи №52/2022 після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.59, 83-129).

Ухвалою суду від 30.03.2023 витребувано у Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.59, 143-149).

Протокольною ухвалою суду від 14.09.2023 закрите підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті (а.с. 150-153).

У судовому засіданні 22.11.2023 допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.171-172).

Протокольною ухвалою суду від 12.02.2024 поновлено стадію дослідження доказів та витребувано у Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с. 178-179, 130).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Ярощук О.В. (а.с.200) та розпочато розгляд справи із стадії розгляду справи по суті.

Позиції сторін

Відповідач, в інтересах якого діє ОСОБА_11 , надав до суду відзив, у якому заперечував щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває право власності у порядку спадкування. До спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві н час відкриття спадщини (а.с. 132-133).

Позивач надав відповідь на відзив, у якій зазначив, що після смерті ОСОБА_3 , бабуся ОСОБА_4 із метою прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, на час смерті ОСОБА_3 їй було 81 рік, своїх спадкових прав вона не оформлювала, так як вважала, що прийняла спадщину після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю понад 10 років, інші спадкоємці відсутні. ОСОБА_4 є спадкоємцем четвертої черги спадкування, яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав. Після смерті ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із ним (а.с.167).

Представник Позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити.

Зазначила, що із 1960 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Разом із ними у спадковому домоволодінні проживали та були зареєстровані : син ОСОБА_4 ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_12 та їх син Позивач ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були власниками частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення народного суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.1973 року.

Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_13 та ОСОБА_4 із 1960 року по 30 січня 1990 року підтверджується: домовою книгою, у якій є факт прописки ОСОБА_13 , інвентаризаційною справою на домоволодіння АДРЕСА_2 , спільними фотографіями, показаннями свідків.

Окрім того, спільно виховували сина ОСОБА_4 , вели спільний бюджет та побут. У жовтні 1973 року набули право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , який спільно побудували у 1961 році та у якому проживали усі разом однією родиною.

Третя особа приватний нотаріус Черновська Л.Г. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши докази кожен окремо та у своїй сукупності, суд приходить до наступного.

Позивач прохав встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу із 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 є його бабусею.

Після встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - визначити, що до складу спадщини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 входить право на частину у спадковому майні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як така, що побудована внаслідок їх спільної праці, шляхом ведення спільного господарства, побуту та бюджету. А також визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на частину житлового будинку із відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці розміром 361 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, Позивачем визначено одну основну позовну вимогу встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу із 1960 року по 30 січня 1990 року. дві інші позовні вимоги є похідними від основної.

Щодо встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є бабусею Позивача (а.с.33-34).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

За час проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 упродовж із 1960 року по 30 січня 1990 рік, вони не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно із рішенням народного суду Бабушкінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набули у власність частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11). Згідно із вказаним рішенням, вказаний будинок був побудований власними силами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася (а.с. 130).

Після смерті ОСОБА_4 батько позивача ОСОБА_6 звернувся до Сьомої дніпропетровської нотаріальної контори, однак спадкових прав не оформив. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 109).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько позивача ОСОБА_6 (а.с. 15).

Із метою відкриття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Черновської Л.Г. для відкриття спадщини та прийняття спадщини за законом.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2022 Позивач отримав спадщину на частки домоволодіння АДРЕСА_2 , яка належала померлому батьку ОСОБА_6 (а.с.16).

На підставі свідоцтва про спадщину за законом від 04.11.2022 Позивач отримав у спадщину домоволодіння АДРЕСА_2 , яка належала померлому батьку ОСОБА_6 (а.с.17).

20 грудня 2022 року приватним нотаріусом Черновською Л.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із неможливість вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на ім`я Позивача, родинні відносини -син, на спадкове майно частки домоволодіння АДРЕСА_2 у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 (а.с. 31).

Позивач, звертаючись до суду з позовом указував, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 1960 року до 30 січня 1990 року, тому спірного будинку, яка належить ОСОБА_3 йому на праві власності з 31жовтня 1973 року є їх спільною сумісною власністю та ОСОБА_4 належить частина цього будинку.

Вирішуючи даний спір, вважаю, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення Кодексу про шлюб та сім`ю України та Цивільного кодексу Української РСР у редакції, що діяла на час правовідносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а не положення Сімейного кодексу України, як вважає Позивач.

Так, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 та ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю (далі - КпШС) України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав та обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Кодекс про шлюб та сім'ю не передбачав інституту цивільного шлюбу.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачалося можливість набуття у спільну власність майна жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, а виникнення такого права стало можливим з 1 січня 2004 року, коли набрав чинності Сімейний кодекс України.

Таким чином, норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зазначений Позивачем період із 1960 по 30 січня 1990 року.

Згідно із частиною першою статті 24 КпШС України майно, яке належало кожному із подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно суд виснує, що спори щодо майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно із положеннями ст. ст. 133, 524, 527, 529, 530 Цивільного кодексу Української РСР.

Правила статей 22, 28, 29 КпШС України у цих випадках не застосовуються.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт спільного харчування, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Розглядаючи указаний позов, суд виходить із того, що спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу, а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю.

Факт приватної особистої власності ОСОБА_3 на домоволодіння підтверджується рішенням народного суду Бабушкіського району м. Дніпропетровська, тобто судовим рішенням визначено правовий режим спільної часткової власності у розумінні ст. 113 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції чинній на час існування правовідносин).

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене та дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року, а КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу.

У той же час, враховуючи, що обов`язковою умовою встановлення факту спільного проживання є ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, спільного харчування, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Однак, Позивачем, окрім офіційного місця реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за однією адресою, не надано інших доказів, які б переконали суд про реальність сімейних відносин.

Так, суд критично оцінює фотографії надані Позивачем, на яких зображено весілля 1989 року невідомих осіб та підписано, що на них зображенні також бабуся ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.37-39), фото ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Позивача, 1973 року (а.с.40), фото ОСОБА_3 та Позивача, 1976 року (а.с.41-42), оскільки сам Позивач у судові засідання не з`явився, щодо участі у судових засіданнях розпорядився на власний розсуд. Суд дійшов висновку, що фотографії, на яких зображені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом на весіллі, не свідчать про спільне проживання, як сім`ї у спірний період.

У частині сплати комунальних послуг за користування спірним домоволодінням, то вони засвідчують лише факт сплати оплати послуг за період із 01.11.21- 19.10.22 матір`ю Позивача ОСОБА_12 , що жодним чином не підтверджує факт сплати комунальних послуг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період із 1960 по 1990 роки.

Що стосується відомостей домової книги, то вона підтверджує лише факт реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за однією адресою за місцем розташування спільного домоволодіння, однак не засвідчує, про реальність сімейних відносин (а.с.51-57).

Судом також взято до уваги, що у домовій книзі (а.с.53) зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 одружений, у той час як Позивач зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не були одружені.

Згідно із відповіді нотаріуса Сьомої державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 130).

Допитані у судовому засіданні свідки не підтвердили реальність сімейних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.219-221).

Так, свідок ОСОБА_8 зазначила, що домоволодіння по АДРЕСА_2 поділене навпіл. Хто є реальним власником майна їй невідомо. Зазначила, що у дружніх стосунках із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перебувала, скільки вони живуть разом їй невідомо.

Свідок ОСОБА_10 зазначила, що вона працювала разом із матір`ю позивача. Прізвище діда, який разом проживав із Позивачем назвала як « ОСОБА_14 », прізвище бабусі позивача не знає. Скільки часу разом проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їй не відомо.

Свідок ОСОБА_15 зазначила, що їхні родини не дружили, на свята не ходили. Знає, що дід із бабою проживали в іншій половині будинку, скільки часу проживають разом їй не відомо.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що станом на час набуття у власність ОСОБА_3 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 останній не був членом сім`ї ОСОБА_4 , письмової угоди про створення спільної сумісної власності між ними також не укладалося. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

За таких обставин вимоги позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ведення спільного господарства із 1960 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою судом в основній вимозі, похідні позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України-

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черновська Л.Г. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності у порядку спадкування за законом залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду ухвалено 03 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Відповідач: Дніпровська міська рада,

Третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черновська Л.Г., м. Дніпро, вул. Січевих Стрільців, буд. 4 прим. 15

Суддя Оксана ЯРОЩУК