Справа № 463/5539/22 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/1163/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Господар» на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 березня 2025 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

В провадження Личаківського районного суду м. Львова перебуває справа за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14 березня 2025 року зупинено провадження по справі №463/5539/22 за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» (місце знаходження: 79011, м. Львів, вул. Личаківська, 75, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» (місце знаходження: 79011, м. Львів, вул. Личаківська, 75, ) про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги до набрання законної сили рішенням по справі №463/228/25 про скасування рішення та визнання недійсним правочину, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив позивач Львівське комунальне підприємство «Господар».

Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Покликається на те, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Вважає, що приймаючи ухвалу про зупинення провадження, судом першої інстанції не було встановлено та надано оцінки тому чи були доводи, які стали підставою для відкриття провадження у справі №463/228/25 заявлені протягом розгляду справи №463/5539/22 з огляду на її предмет та підстави позову.

Окрім цього, стверджує, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 4-1 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу (ч. 3 ст. 210 ЦПК України). На стадії розгляду справи по суті, провадження не може ставитись в залежність від інших судових справ.

Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 березня 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного провадження.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Положеннями статті 251 ЦПК України передбачено випадки у разі яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, предметом зустрічного позову є списання заборгованості за житлово комунальні послуги.

Також вбачається, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар», ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про скасування рішення та визнання недійсним правочину.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2019 року у справі №910/12694/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 520/57/17-ц, провадження № 61-22485св19.

Колегія суддів зауважує, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення щодо того, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Зазначивши конкретну іншу справа, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, суд першої інстанції не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору про скасування рішення та визнання недійсним правочину виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ЛМКП «Господар» за первісним позовом та ОСОБА_1 за зустрічним позовом обгрунтовує свої позовні вимоги.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не обгрунтував реальну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 463/228/25, а лише покликався на те, що обставини, які будуть встановлені під час розгляду цієї справи будуть оцінені судом в сукупності з іншими доказами, що не свідчить про неможливість розгляду справи за наявними в ній доказами.

Відсутність остаточного рішення у цивільній справі про скасування рішення та визнання недійсним правочину не є підставою, що унеможливлює вирішення спору між сторонами щодо стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Крім того, розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Ухвала суду від 14 березня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Личаківського районного суду м. Львова.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в

апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Господар» задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 березня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 11.12.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.