Справа № 464/2078/25
пр.№ 2/464/1330/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом, поданим представником Тодавчич С.М., до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути кошти у розмірі 40 684,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.08.2025 о 11.05 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Вина відповідача у вчиненні вказаної ДТП підтверджується постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.09.2024 у справі №464/5621/24. Зважаючи на те, що на момент скоєння ДТП, ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 , з метою отримання відшкодування, звернулась до МТСБУ з відповідною заявою. Згідно зі звітом, розмір завданих пошкодженому транспортному засобу збитків становить 42 600,95 грн. 29.10.2024 МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому у розмірі 39 034,88 грн., а також понесло додаткові витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у справі 1 650,00 грн. Таким чином, загальний розмір понесених позивачем витрат становить 40 684,88 грн., які підлягають стягнення з відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України.

При цьому, вказана кореспонденція скеровувалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається таким, якому вручено судове рішення.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, таким чином з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 12.08.2024 о 11.05 год. на вул. Любінська, 6 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись заднім ходом, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.09.2024, що набрала законної сили 30.09.2024, у справі №464/5621/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної норми.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаної ДТП є доведеною та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів, що стверджується витягом з бази МТСБУ щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних, у зв`язку із чим 14.08.2024 власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №943/24 від 03.10.2024, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «Renault», р.н. НОМЕР_3 , становить 42 600,95 грн.

Платіжними інструкціями №941064 від 18.10.2024 та №941737 від 29.10.2024 підтверджується, що МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 39 034,88 грн., а також понесено витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 1 650,00 грн.

З наведеного слідує, що відповідач, як водій транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, внаслідок чого МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 39 034,88 грн., а також понесло витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 650,00 грн.,

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. п. «а», «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Так, пунктом 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, законною підставою для виплати МТСБУ страхового відшкодування є заподіяння шкоди особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди був інвалідом війни, що підтверджується, зокрема копією схеми місця ДТП, яка містить відомості про учасників пригоди, та копією відповідного посвідчення, наданою відповідачем, що давало йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни, а тому звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, підпадає під дію п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача, після сплати страхового відшкодування, не виникло право регресної вимоги до відповідача, відтак суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у позові Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: м. Київ, б-р Русанівський, 8, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуюча Сабара Л.В.