РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мельника В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстицї (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про скасування арешту, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, в якому просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частина якої належить померлому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був накладений постановою б/н 23.06.2010 року Відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції (реєстраційний номер обтяження 1000383.

Позовну заяву мотивував тим, що при зверненні до нотаріуса Степури О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, ОСОБА_3 , в січні 2024 року, він дізнався, що на все майно його батька ОСОБА_3 накладений арешт под № на підставі постанови б/н Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 23 червня 2010 року.

Він вважає, що триваючий на цей час арешт на його майно поза межами виконавчого провадження порушує його права.

На його звернення, ДВС листом повідомила, що в межах виконавчих проваджень, які були на виконанні ДВС постанови про арешт майна боржника від 23 червня 2010 року не виносились. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні відомості, за якими можливо ідентифікувати, згідно якого виконавчого провадження у 2010 році накладався арешт на майно ОСОБА_3 .

Тому, за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується його право на спадкування майна після смерті батька. Підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а тому його право підлягає судовому захисту, шляхом звільнення майна з-під арешту.

24 листопада 2025 року Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради подало письмові пояснення, в яких не заперечили проти задоволення позову.

Представник позивача, адвокат Юшко С.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується, актовим записом № 2025 вчиненим 20.10.2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управілння Міністерства юстиції, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

З витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі слідує, що приватним нотаріусом Степурою О.В. зареєстрована спадкова справа 71852468 після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином померлого ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне.

З свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1997 року слідує, що ОСОБА_3 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження слідує, що постановою б/н від 23.06.2010 року відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції було накладено арешт на невизначене майно ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Степури О.В. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із накладеним арештом на майно померлого ОСОБА_3 .

Як встановлено судом, відповідно відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження № 32395126, № 30055297, № 26290092, № 20728169, № 20095770, № 19489908. В межах даних виконавчих проваджень постанова про арешт майна боржника від 23.10.2010 року не виносилась. Відсутні будь - які відомості, за якими можна ідентифікувати, згідно якого виконавчого провадження у 2010 році накладався арешт на майно ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами першими статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як передбачено ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 203/3435/21, від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Оскільки згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості, які можуть ідентифікувати, згідно чого у 2010 році накладався арешт на майно ОСОБА_3 , слід зробити висновок, що виконавче провадження відсутнє.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, позов підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст. 3, 4, 10 - 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстицї (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про скасування арешту задоволити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частина якої належить померлому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був накладений постановою б/н 23.06.2010 року Відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції (реєстраційний номер обтяження 1000383.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції, місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Замкова, 22А; .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33025, м. Рівне, майдан Просвіти, 2; .

Повний текст складено 12.12.2025 року

Суддя Н. Г. Кучина