Справа № 606/1939/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання, у розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення ним повноліття.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є його матір`ю. 28.05.2020 шлюб між батьками було розірвано. Мати проживає окремо, ним не цікавиться, жодної участі у його утриманні та вихованні не бере. На теперішній час позивач навчається у Фаховому коледжі економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету, є студентом ІІ курсу денної форми навчання. На час навчання проживає у гуртожитку, а у вільний від навчання час проживає разом з бабою ОСОБА_3 , яка несе основний тягар його утримання та виховання. Батько позивача проходить службу в ЗСУ та регулярно надає кошти на його утримання.

Позивачу, як дитині, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач є фізично здоровою та працездатною, тому може сплачувати аліменти на його утримання. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 5000,00 грн щомісячно до досягнення ним повноліття.

Ухвалою суду від 14.11.2025 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

24.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу своєму синові у розмірі 5000,00 грн, оскільки не працює, на її утриманні є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач позовні вимоги визнає частково, згідна сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак представником позивача за допомогою системи "Електронний суд" було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак у відзиві на позов просила розгляд справи здійснювати у її відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі "батьки" батьком вказано ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 (а.с.8).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтвержджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 (а.с.5).

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28.05.2020 позов ОСОБА_6 задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 змінено прізвище на " ОСОБА_7 " (а.с.9).

ОСОБА_8 змінила прізвище на " ОСОБА_9 ", про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) за №2 від 07.11.2025 (а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої Іванівською сільською радою Тернопільського райну Тернопільської області за № 413 від 28.10.2025, ОСОБА_5 , 1984 року народження, проживає у селі Іванівка, Тернопільського району Тернопільської області, має такий склад сім`ї: син ОСОБА_1 , 2008 року народження, студент, дочки: ОСОБА_4 , 2018 року народження, ОСОБА_10 , 2012 року народження, колишня дружина ОСОБА_2 , яка не працює, проживає окремо з меншою дочкою (а.с.11).

ОСОБА_1 навчається у відокремленому структурному підрозділі "Фахового коледжу економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету", є студентом ІІ курсу денної форми навчання та проживає у студентському гуртожитку, що підтверджується довідкою, виданою відокремленим структурним підрозділом "Фахового коледжу економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського наіонального університету", копією договору найму житлового приміщення в студентському гуртожитку № 13297 від 01.09.2025 (а.с.12, 13-15).

Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 47 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Частиною четвертою статті 152 СК України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів.

Суд вважає позивача ОСОБА_1 належним позивачем, незважаючи на те, що він на час подачі позову та розгляду справи, є неповнолітнім, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові №707/1319/22 від 23.08.2023. Тобто, позовні вимоги неповнолітнього ОСОБА_1 , стосуються безпосередньо його майнових прав, як неповнолітньої особи, яка станом на день подання позову досягла 17 років.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За положеннями статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частиною другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За приписами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Як передбачено частинами першою та другою статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, який має витрати у зв`язку з навчанням на проживання та транспортні витрати пов`язані з добиранням до місця навчання, а тому потребує матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не встановлено обставини про її незадовільний стан здоров`я чи інших обставин, що унеможливлюють сплату відповідачем аліментів на утримання сина. Відповідач також має на утриманні дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. Відповідач частково визнала позов, а тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дитини, суд приходить до висновку, що остання може надавати матеріальну допомогу сину.

При визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків.

Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову 12.11.2025 і до досягнення позивачем повноліття.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, в більшому розмірі, оскільки сторонами не надано доказів, на підтвердження потреби останнього у аліментах в тому розмірі, який заявлено у позові, а також не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв їй сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4,12,141,247,265 ЦПК України, ст.ст.180,182,184,200 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на його утримання аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ясот) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 12.11.2025 і до досягнення ним повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 15.12.2025.

Суддя А.В.Мельник