Провадження № 2-о/582/51/25
Справа № 582/1281/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2025 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Жмурченка В.Д.,

за участю секретаря Коваль В.В.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Пєхтєрєва Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Недригайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Вільшанська сільська рада, про встановлення факту батьківства та встановлення факту належності документів,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника, адвокат Пєхтєрєв Д.В. звернувся до суду із цією заявою, та з урахуванням уточнень заявлених вимог, просив суд встановити факт батьківства громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вільшана, Роменського району, Сумської області, стосовно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_3 , та встановити факт належності ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Недригайлівським РВ УМВС в Сумській області 01 квітня 1997 року, заповіту, складеного 17 червня 2020 року від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та зареєстрованого в реєстрі за № 53 у Вільшанській сільській раді Недригайлівського району Сумської області, та атестату про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_4 , виданого 20 червня 1998 року загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів с. Вільшана Недригайлівського району Сумської області з додатком до нього.

На обґрунтування заяви зазначив, що батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1979 по 1981 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах, але шлюб між собою не реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_4 народився заявник ОСОБА_1 . При реєстрації народження останнього запис про батька був зроблений за заявою та зі слів матері ОСОБА_3 , тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу

України, а саме батьком був записаний ОСОБА_4 . Останній завжди ставився до заявника як до рідного сина, вони спілкувалися, проводили разом час. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, але життя склав заповіт на користь заявника стосовно земельних ділянок, які знаходяться на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського району. При зверненні заявника до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Юрченко Анжеліки Миколаївни з питання видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті ОСОБА_2 , заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з необхідністю встановлення факту родинних відносин у судовому порядку, що і стало підставою для звернення заявника із заявою до суду.

Крім того, у свідоцтві про народження прізвище заявника зазначено « ОСОБА_5 ». Заповіт від імені ОСОБА_2 складено відносно ОСОБА_1 . У атестаті про повну загальну середню освіту також прізвище заявника зазначено « ОСОБА_6 ». що не відповідає даним зазначеним у паспорті заявника. Отже, останньому необхідно також встановити факт належності правовстановлюючих документів.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Пєхтєрєв Д.В., заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник Недригайлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заінтересованої особи по справі, у судове засідання не прибув, надав суду пояснення по справі, розгляд справи просив провести без участі представника (а.с. 51).

Представник Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області, заінтересованої особи по справі, у судове засідання не прибув, подав суду клопотання, в якому проти заявлених вимог не заперечує, справу просить розглянути без його участі (а.с. 46).

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши заявника, його представника, перевіривши зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Вільшана Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією його паспорту, виданого 01 квітня 1997 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області (а.с. 13-16).

У свідоцтві про народження заявника серії НОМЕР_5 його батьками на російській мові зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а він зазначений на російській мові як " ОСОБА_9 " (а.с. 19).

Оскільки батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах та шлюб між собою не реєстрували, то при реєстрації народження заявника ОСОБА_1 запис про батька був зроблений за заявою та зі слів матері ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України щодо актового запису про народження заявника від 19.08.2025р. за № 3 (а.с. 18-18а).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Роменського району 13 червня 2025 року (а.с.19).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт на користь заявника стосовно земельної ділянки розміром 2.31 га державний акт РЗ № 714798 та земельної ділянки розміром 0,33 га державний акт РЗ № 718887 (а.с. 25).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось інше нерухоме майно: земельні ділянки з

кадастровими номерами :02:005:0091, :02:03:0447, які знаходяться на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського району (а.с. 21-24).

При зверненні заявника до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Юрченко Анжеліки Миколаївни з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті ОСОБА_2 відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з необхідністю встановлення факту родинних відносин у судовому порядку (а.с. 31).

З довідки виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Роменського району від 04 серпня 2025 року за вих. № 255 вбачається, що заявник дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 05.06.2001 по 19.08.2002. Вказане також підтверджується витягом із погосподарської книги ( а.с. 30).

Факт того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без укладення шлюбу та у них є спільний син ОСОБА_1 , заявник по справі, підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків: ОСОБА_3 , матері заявника, ОСОБА_10 , яка є сусідкою матері заявника, та ОСОБА_11 , який є двоюрідним братом батька заявника, ОСОБА_2 .

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В п. 13 вказаної Постанови Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексуУкраїни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно зі ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

П. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.

Враховуючи той факт, що за життя ОСОБА_2 визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_1 , а також приймаючи до уваги, що цей факт підтверджується наведеними вище доказами по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо встановлення батьківства знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, суд зазначає наступне.

У свідоцтві про народження заявника серії НОМЕР_7 його прізвище зазначено « ОСОБА_6 » (а.с. 19).

Заповіт, складений 17 червня 2020 року від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та зареєстрований в реєстрі за № 53 у Вільшанській сільській раді Недригайлівського району Сумської області, відносно ОСОБА_1 (а.с. 25).

У атестаті про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_4 , виданому 20 червня 1998 року загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів с. Вільшана Недригайлівського району Сумської області та додатку до нього, прізвище заявника зазначено « ОСОБА_6 » (а.с. 28-29).

У паспорті заявника серії НОМЕР_2 , виданому 01 квітня 1997 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області, прізвище заявника зазначено « ОСОБА_6 » (а.с. 13-16).

За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Розбіжності в написанні прізвища заявника в заповіті, атестаті та його особистих документах позбавляють заявника ОСОБА_1 можливості оформити спадщину в нотаріуса, а виправити помилку в заповіті в позасудовому порядку на даний час неможливо, оскільки ОСОБА_2 помер.

На підставі наведеного, враховуючи той факт, що заявник не може належним чином реалізувати своє право на спадщину та розпорядження належним його нерухомим майном, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Недригайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Вільшанська сільська рада, про встановлення факту батьківства та встановлення факту належності документів, задовольнити.

Встановити факт батьківства громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вільшана, Роменського району, Сумської області, стосовно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_3 .

Встановити факт належності ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Недригайлівським РВ УМВС в Сумській області 01 квітня 1997 року, заповіту, складеного 17 червня 2020 року від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та зареєстрованого в реєстрі за № 53 у Вільшанській сільській раді Недригайлівського району Сумської області.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Недригайлівським РВ УМВС в Сумській області 01 квітня 1997 року, атестату про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_4 , виданого 20 червня 1998 року загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів с. Вільшана Недригайлівського району Сумської області з додатком до нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Суддя : В. Д. Жмурченко