Номер провадження 2-о/201/401/2025
Соборний районний суд міста Дніпра
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.12.2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра

у складі головуючого судді: Давидовської Т.В.

за участю секретаря судового засідання Овчаренка Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), за участю заінтересованих осіб: Оріхівської державної нотаріальної контори, Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Мелай Анни Володимирівни (далі Мелай А.В.), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

установив:

Заявник ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Оріхівської державної нотаріальної контори, Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Мелай А.В. звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт того, що житловий будинок у АДРЕСА_1 належить громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на підставі Договору дарування від 23.12.1992 року, посвідченого Оріхівською держнотконторою за реєстровим № 3258, яке видане на його справжнє прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , а також факт того, що житловий будинок у АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_2 , на підставі договору дарування від 23.12.1992 року., посвідченого Оріхівською держнотконторою за реєстровим № 3258 належить громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з наступним виправленням таких помилок державним реєстратором та видачею на його ім`я відповідного правильного правовстановлюючого документу на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що йому на праві власності належить житловий будинок на підставі Договору дарування від 23.12.1992 року, посвідченого Оріхівською держнотконторою за реєстровим № 3258 у АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ДМБТІ»), самими договором дарування від 23.12.1992 року, технічними паспортами на будинок та іншими документами, у т.ч. Довідкою з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 450888123 від 06.11.2025 р. При посвідченні Договору дарування № 3258 від 23.12.1992 року Оріхівською держнотконторою було свого часу надруковано на бланку Договору друкарською машинкою прізвище Обдарованої особи: « ОСОБА_3 », оскільки в той час механічні ручні друкарські машинки не містили української літери «Є» на своїх клавішах, що не дозволяло відповідно правильно вказати справжнє прізвище « ОСОБА_4 » на офіційних документах. Тобто, була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд, а вже потім така помилка у прізвище трансформувалася у інших документах та Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заявник зазначає, що з метою надання йому можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме житловим будинком у АДРЕСА_1 , існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - Договір дарування від 23.12.1992 року, посвідчений Оріхівською держнотконторою за реєстровим № 3258 на житловий будинок у АДРЕСА_1 , належить заявнику - громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 і що запис, складена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я Білка вірно читати як Бєлка.

Ухвалою суду від 12.11.2025 року справу призначено до розгляду.

Заявник у судове засідання не з`явився. Від представника заявника до суду надійшла заява, у якій останній просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до договору дарування від 23.12.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Здановським О.Г. за реєстровим № 3258 гр. ОСОБА_5 подарувала, а гр. ОСОБА_6 прийняв у дар житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок за реєстраційним номером 1931008, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 1752 в книзі: 11, з датою внесення запису 19.07.2003 року, на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

При зверненні до державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Мелай А.В. із заявою за № 69173953 від 01.10.2025 року про державну реєстрацію права власності щодо майна у АДРЕСА_1 , проте отримав відмову, викладену у рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81199694 від 07.10.2025 року, де зазначено, що під час пошуку в РПВН державним реєстратором встановлено наступне: право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 набув ОСОБА_6 , а житловий будинок значиться в Державному реєстрі за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23.12.1992 року, посвідченого Оріхівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3258. Натомість заява подана ОСОБА_1 .

Як зазначає заявник, зазначене рішення державного реєстратора унеможливлює отримання ним в майбутньому компенсації для відновлення свого будинку, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном, продавати, дарувати, заповідати. обмінювати та виконувати інші дії.

На підтвердження своєї особи заявником до суду надано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 29.02.2000 року Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої прізвище заявника значиться як « ОСОБА_4 » (а.с. 10-12).

Згідно з копією картки платника податків від 04.02.2025 року, яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище заявника вказане як « ОСОБА_4 » (а.с. 12 зворот).

Відповідно до копії довідки від 03.05.2022 року, № 1201- щодо взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище заявника « ОСОБА_4 » (а.с. 13).

З наданої до суду копії договору про користування електричною енергією за адресою житловий будинок у АДРЕСА_1 з ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 060542 від 10.12.2006 року, вбачається, що він укладений заявником, прізвище якого вказане як « ОСОБА_4 » (а.с. 26-27).

Згідно з копією посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 , що видане Токмацьким ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області прізвище заявника значиться як « ОСОБА_4 » (а.с. 29).

Надана до суду копія посвідчення № НОМЕР_4 від 12.01.2021 року працівника АТ «Запоріжтаз» ОСОБА_1 , який перебуває на посаді водій автотранспортних засобів вказане прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 30).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_5 , виданого Пенсійним фондом України, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище заявника - « ОСОБА_4 » (а.с. 31).

Згідно з копією атестата про середню освіту серії НОМЕР_6 від 25.06.1974 року, виданого керівником середнього закладу освіти, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначене прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 32).

З копії свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_1 від 21.11.2002 року, виданого Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_1 , прізвище вказане саме як « ОСОБА_4 » (а.с. 33).

Оскільки в правовстановлюючому документі на майно прізвище власника ОСОБА_1 вказано з помилкою, останній не має можливості вільно розпоряджатись своїм майном та здійснювати реєстраційні дії щодо нього.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі.

Відповідно до ст. 1 Цивільно кодексу України (далі ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Водночас, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам у межах справи, яка розглядається, суд виходить з того, що правовстановлюючим документом на нерухоме майно є документ, який визначає, встановлює а також підтверджує право власності на певний об`єкт нерухомого майна.

З огляду за заявлені вимоги заявника суд позбавлений можливості встановити факт того, що житловий будинок у АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , з наступним виправленням таких помилок державним реєстратором та видачею на його ім`я відповідного правильного правовстановлюючого документу на ім`я ОСОБА_1 , в порядку окремого провадження.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у договорі дарування від 23.12.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Здановським О.Г. за реєстровим № 3258, допущена помилка у прізвищі заявника, зазначено « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 ».

Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для реалізації подальших прав при внесенні відомостей до Реєстру пошкодженого знищеного майна з подальшим поданням заяви про компенсацію збитків до Реєстру збитків для України.

З огляду на наведене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою.

Водночас, щодо вимоги заявника, яка стосується Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд зазначає таке.

Правовстановлюючий документ це документ, який підтверджує права певного суб`єкту на нерухоме майно та складений у порядку, передбаченому законодавством.

Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно це одна з форм надання інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва, правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Реєстрація права власності на нерухомість має на увазі внесення даних до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно. Результатом реєстрації є отримання витягу з реєстру та можливість розпоряджатися власним майном (продавати, дарувати, обмінювати або здавати в оренду). Витяг не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує факт реєстрації.

Відтак, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно не відноситься до документів, що встановлюють право певного суб`єкту на нерухоме майно та не є правовстановлюючими документами, а тому підстав для встановлення факту належності вказаного документу заявнику в порядку ст.315 ЦПК України немає.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з викладених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 13, 18, 258, 263-265, 268, 273, 279, 293-294, 315 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: Оріхівської державної нотаріальної контори, Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Мелай Анни Володимирівни, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити частково.

Установити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ), договору дарування від 23.12.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Здановським О.Г. за реєстровим № 3258 гр. ОСОБА_5 подарувала, а гр. ОСОБА_6 прийняв у дар житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частині заяви відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Давидовська