Справа № 352/2286/25
Провадження № 2/352/1278/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі судді Гриньків Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

29.09.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.2021 між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір № 77714512, у відповідності до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 2126 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% в день.

В подальшому 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77714512.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77714512.

28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77714512. Таким чином, ТОВ Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №77714512 на суму заборгованості за договором в розмірі - 7203,23 грн, з яких: - Заборгованість за тілом кредиту - 2126 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 5076,89 грн. - Нараховані 3% річних -0,34 грн.

Окрім цього 22.09.2021 року між відповідачем та ТОВ «ФК «Кредіплюс» був укладений кредитний договір №84716, у відповідності до умов якого відповідач отримав у власність грошові кошти на суму 5334 грн у вигляді першого траншу кредитної лінії, з яких: 4000,50 грн на рахунок позичальника та 1333,50 грн - шляхом погашення заборгованості за комісією за надання першого траншу кредиту на строк 126 днів з процентною ставкою 550% річних.

28.01.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем було укладено договір №28012025, у відповідності до вимог якого до позивача перейшло право вимоги за договором №84716 від 22.09.2021 року в розмірі заборгованості 11777,42 грн, з яких:5088,35 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5889,07 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 800 грн - заборгованість по комісіям.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 18980,65 грн та судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження.

Відповідачу ОСОБА_1 була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, яка днем вручення якої, відповідно до п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України є 18.10.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 03.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 26.09.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" укладено Договір позики № 77714512, у відповідності до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 2126 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% в день. Дата повернення позики - 26.10.2021 року. Знижена процентна ставка - 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) - 2,70%.

У відповідності до п.п.3, 4 договору позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Згідно п. 12. цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором xjsg021FKl, відправленого на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 14.06.2025 року підтверджене прийняття до виконання платіжної інструкції, платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1)26.09.2021 року; 2) Номер платежу 5be8bda6-1b6e-4c09-8fd4-0e507253ec4b; 3) Сума 2126.00 грн.; 4) Отримувач ОБУХ ОЛЕГ - ЕПЗ номер НОМЕР_2 (а.с.17).

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що 26.09.2021 року боржнику ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 2126 грн, нарахування відсотків здійснювалось за період з 26.09.2021 року по 22.02.2022 року. Заборгованість за тілом кредиту відповідно до розрахунку - 2126 грн, за відсотками - 5076,89 грн (а.с.21-22).

22.02.2022 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77714512, що підтверджується витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу №22/02/202, у відповідності до якого розмір заборгованості за договором №77714512 становить 7202,89 грн, з яких: 2126 грн - тіло кредиту та 5076,89 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 29-33, 45).

10.01.2023 було укладено договір про відступлення прав вимог № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77714512 на загальну суму 7203,23 грн, з яких: 2126 грн - тіло кредиту та 5076,89 грн - відсотки за користування кредитом та 0,34 грн - відповідальність за ст. 625 ЦК України (а.с. 46-51, 64).

28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77714512. Таким чином, ТОВ Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №77714512 на суму заборгованості за договором в розмірі - 7203,23 грн, з яких: 2126 грн - тіло кредиту та 5076,89 грн - відсотки за користування кредитом та 0,34 грн - відповідальність за ст. 625 ЦК України (а.с.83-86,99).

22.09.2021 між ТОВ «ФК "Кредіплюс" та відповідачем укладено кредитний договір №84716. Договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця, публічної частини про споживчий кредит, що розміщена на веб-сайті кредитодавця.

Відповідно до п. 2.1. індивідуальної частини, типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії не може перевищувати 60890 грн. Кредит надається для задоволення потреб позичальника (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.2.2 договору, перший транш в сумі 5334 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 4000,50 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_3 , у розмірі 1333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.

Пунктом 2.3. індивідуальної частини передбачено, що проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 550 % річних.

Згідно п. 2.5. комісія за надання першого траншу 1333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.2. цієї індивідуальної частини.

Згідно п. 2.4 договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування першшого траншу - 1 грн, стандартний тариф - 100 грн.

Відповідно до п 2.6 індивідуальної частини загальний строк на який надається перший транш - 126 днів.

Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 власноручно (а.с.23-24).

У паспорті споживчого кредиту до договору про споживчий кредит №84716 від 22.09.2021 року, який підписаний відповідачем, зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредитна лінія, сума кредиту: ліміт кредитної лінії - 60890 грн, перший транш - 5334 грн, другий транш - 55556 грн, , строк кредитування: загальний строк 1056 днів, строк на який надається перший транш - 126 днів, строк другого траншу - від 84 дні до 30 місяців , мета отримання: для задоволення потреб позичальника, спосіб отримання кредиту - безготівковим шляхом на рахунки позичальника не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: 5334 грн у вигляді першого траншу кредитної лінії, з яких: 4000,50 грн на рахунок позичальника та 1333,50 грн - шляхом погашення заборгованості за комісією за надання першого траншу кредиту; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка для першого траншу: 550% річних, тип процентної ставки: фіксована; платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 1333,50 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування складає 12360,42 грн; реальна річна процентна ставка за пільговий період: 123186,44 % річних, порядок повернення кредиту, додаткова інформація ( зокрема щодо штрафу в розмірі 100 грн в разі прострочення виконання зобов`язання з оплати більш ніж на 5 днів) (а.с.65-66).

Видача відповідачу кредиту в сумі 4000,50 грн за договором № 84716 від 22.09.2021 року здійснена шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням №337411 від 22.09.2021 року АТ КБ «Приватбанк», де платником є ТОВ ФК «Кредіплюс» (а.с.140).

Відповідно до картки обліку виконання за договором №84716 від 22.09.2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 станом на 26.01.2022 року рахується заборгованість у загальному розмірі 11777,42 грн, з яких: 5088,35 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5889,07 грн - заборгованість за процентами, 800 грн - заборгованість за комісією. При цьому відповідач вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом в загальному розмірі 1375 грн (а.с.7).

28.01.2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу №28012025, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №84716 від 22.09.2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , у розмірі заборгованості 11 777,42 грн, з яких: 5088,35 грн - тіло кредиту, 5889,07 грн - заборгованість за відсотками та 800 грн - заборгованість за комісією (а.а.67-71,82)

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Щодо одноразової комісії за надання кредиту.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке.

Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Щодо стягнення комісії за управління та обслуговування кредиту.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Зі змісту вказаної норми убачається, що суд вирішуючи спір, не вправі допускати неправильного застосування норм матеріального права - незалежно від того, чи міститься посилання на таке неправильне застосування норм матеріального права в доводах сторін спору. Це не суперечить засадам змагальності сторін, оскільки даний принцип полягає у прояві в змагальності формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі , та забезпечує повноту досліджень обставин справи.

Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 (провадження №61-22778св 19), та у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Так, судом встановлено, що 26.09.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір позики № 77714512, у відповідності до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 2126 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% в день. Дата повернення позики - 26.10.2021 року. Знижена процентна ставка - 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) - 2,70%.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2 126 грн підтверджено довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» про перерахування суми кредиту.

При цьому суд враховує, що пролонгація строку кредитування договором не передбачена та відповідно не здійснювалась, а відтак розмір відсотків за ставкою 1,99%, нарахованих на тіло кредиту 2126 грн в межах строку кредитування 30 днів, має становити 1269,22 грн (2126*1,99%*30 днів). Водночас первісним кредитором здійснено нарахування відсотків за користування кредитом поза строк договору - 26.10.2021 року, що умовам договору не відповідає та є необґрунтованим.

Крім цього, 22.09.2021 між ТОВ «ФК "Кредіплюс" та відповідачем укладено кредитний договір №84716 у вигляді кредитної лінії, за яким відповідачу було надано перший транш в розмірі 5 334 грн у такому порядку: у розмірі 4 000,50 грн. на рахунок позичальника та у розмірі 1 333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини на строк надання першого траншу - 126 днів.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4 000,50 грн підтверджено платіжним дорученням АТ КБ «Приватбанк».

Пунктом 2.3 договору визначено відсотки за користування кредитом у розмірі 550% річних, що становить 1,51% в день.

Аналізуючи умови договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» суд зазначає, що розмір нарахованих відсотків у межах такого мав би становити 10 148,47 грн (5334 грн х1,51 %*126 днів) за період із 23.09.2021 року (дата, наступна за днем отримання кредиту) по 26.01.2022 року. При цьому відповідачем в рахунок погашення відсотків за кредитом було сплачено 1 128,35 грн, в рахунок погашення тіла кредиту - 245,65 грн. Відтак заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5088,35 грн є підставною та підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, враховуючи позовні вимоги та з урахуванням принципу диспозитивності, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за процентами - в розмірі 5889,07 грн.

Щодо включення банком до розміру заборгованості комісії за обслуговування кредиту, передбачену договором, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.4 договору встановлена комісія за управління та обслуговування кредиту.

При цьому зі змісту кредитного договору вбачається, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, що надаються позивачу та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Відтак, в задоволенні вимоги позивача про стягнення заборгованості по комісії за кредитним договором від 22.09.2021 року №84716 на суму - 800 грн слід відмовити, оскільки підстав для нарахування та стягнення комісії не доведено.

Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІІ. Судові витрати.

Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 1834,30 гривень судового збору на користь позивача.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, дійшов такого висновку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 02.07.2024 року про надання правової допомоги №02-07/2024, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» , які і заявив до стягнення з відповідача.

На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази:

договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року між ТОВ «Факторинг партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с.127-129);

витяг з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року (а.с.);

прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»(а.с.131);

заявкою на надання юридичною допомоги №1231 від 01.08.2025 року (а.с.132).

Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 16000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився.

Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн.

Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість в загальному в сумі 14 372 (чотирнадцять тисяч триста сімдесят дві) грн 64 коп., з яких: за договором № 77714512 від 26.09.2021 року в сумі: 3 395 (три тисячі триста дев`яносто п`ять) грн 22 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту становить -2 126 (дві тисячі сто двадцять шість) грн, заборгованість за відсотками - 1 269 (одна тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 22 коп.; за договором № №84716 від 22.09.2021 року заборгованість в загальному розмірі 10 977 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн 42 коп., з яких: 5 088 (п`ять тисяч вісімдесят вісім) грн 35 коп.- заборгованість за тілом кредиту та 5 889 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 07 коп.- відсотки за користування кредитом.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 834 (одну тисячу вісімсот тридцять чотири) грн 30 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) грн.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», вул. Ґедройця Єжи, 6 офіс 521, м. Київ, 03150, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Рішення складене у повному обсязі 02.12.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.