справа № 361/2320/20 головуючий у суді І інстанції Василишин В.О.
У Х В А Л А

про продовження строку для усунення недоліків

апеляційної скарги

11 грудня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 02 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредит Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ДАН АВТО», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_12 , про визнання недійсним договору, визнання протиправним звернення стягнення на земельні ділянки, скасування рішення про реєстрацію прав власності, визнання незаконними заяв про припинення обтяжень іпотекою, визнання іпотекодержателем земельних ділянок, а також про звернення стягнення на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 02 травня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка всупереч вимог Закону України «Про судовий збір» не оплачена судовим збором.

Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

У подальшому було встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року визначено розмір судового збору за подання даної апеляційної скарги, без врахування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору», який набув чинності 16 липня 2025 року (далі Закон № 4508-IX).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна пов`язана з майновим інтересом, що свідчить про її майновий характер.

Отже, позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру, оскільки, визнавши за собою таке право, іпотекодержатель набуває легітимного очікування успішної реалізації своєї можливості отримати у власність майно (нерухоме майно або грошові кошти) для задоволення своїх майнових вимог до боржника за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

З огляду на викладене при поданні позовної заяви позивачу необхідно було вказати в ній ціну позову та сплатити судовий збір, виходячи з вартості предмета іпотеки, визначеної в договорі іпотеки, за ставкою, передбаченою законом для вимог майнового характеру.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 906/1026/22.

Згідно договору іпотеки від 24 березня 2020 року, ринкова вартість земельних ділянок становить 83 789 907,00 грн.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону № 4508-IX, судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , ним оскаржується судове рішення про задоволення 2 вимог немайнового характеру (визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 04 грудня 2014 року та визнання ТОВ «Фінансова компанія «Конкорд факторинг» іпотекодержателем земельних ділянок), за які встановлено судовий збір у суді першої інстанції у сумі 3 363,20 грн. (2 102,00 грн. * 2 * 0,8) та вимоги майнового характеру про звернення стягнення на предмет іпотеки, за які встановлено судовий збір у сумі 588 560,00 грн. (2 102,00 грн. * 350 = 735 700,00 грн. * 0,8).

При подачі апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру 5 044,80 грн. (3 363,20 грн. * 150%) та за вимоги майнового характеру 13 452,8 грн. (2 102,00 грн. * 8 * 0,8), а всього 18 497,60 грн. Оскільки відповідач сплатив судовий збір у розмірі 3 828,65 грн., йому необхідно доплатити 14 668,95 грн.

Судовий збір має бути сплачено за реквізитами на рахунок: отримувач: УК у Солом`янському районі; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО банку: 899998; Р/Р № UA0026010.

Згідно ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 02 травня 2025 року до десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали суду.

Інакше апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв