ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 691/1272/24
Провадження № 22-ц/821/2069/25
Категорія: 307020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

представник заявника: адвокат Гаврильченко Валентин Михайлович,

заінтересована особа: виконавчий комітет Мліївської сільської ради Черкаської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврильченка Валентина Михайловича на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Савенко О.М. в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області) у справі за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Черкаської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

05 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Черкаської області.

В обґрунтування заяви зазначила, що проживала разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20 жовтня 2004 року як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу та спільно виховували дитину ОСОБА_3 .

Вказує, що з 01 липня 2008 року вони проживали за адресою АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 01 грудня 1998 року.

Будинок АДРЕСА_1 належав матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявниця вказує, що за час проживання однією сім`єю разом з матір`ю чоловіка ОСОБА_4 , вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний побут, займалися благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі та предмети домашнього вжитку, тримали свиней, курей, бичків, кролів.

Всі свята проводилися в колі рідних та друзів, що підтверджується спільними фотографіями і свідченнями свідків.

Довідками виконавчого комітету Мліївської сільської ради №18 від 11 березня 2024 підтверджується, що вона дійсно поховала ОСОБА_2 за власні кошти в розмірі 59 000,00 грн, а за №26 від 18 березня 2025 року, що вона, ОСОБА_1 , дійсно проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 з 01 липня 2008 року.

Після смерті ОСОБА_4 було відкрито спадкову справу №126/2024 та нею було подано заяву до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 червня 2024 року їй було відмовлено в узаконенні спадщини по причині, що вона як спадкоємець не перебуває у родинних стосунках зі спадкодавцем ОСОБА_4 і не підтвердила факт спільного проживання з померлою особою на час її смерті не менше 5 років.

Встановлення даного факту необхідно для реалізації прав щодо успадкування майна належного померлій ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01.07.2008 по день її смерті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи виконавчого комітету Мліївської сільської ради Черкаської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовлено.

Відмовляючи в задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено належними доказами факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 20 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 - адвокат Гаврильченко В.М., вважаючи рішення суду необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити вимоги заяви ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції неправомірно зосередив свою увагу на дослідженні правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (сином спадкодавиці), а також на шлюбному статусі ОСОБА_2 .

Вказує, що встановлення факту перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 2009 року, дійсно може мати вирішальне значення при встановленні факту спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (конкубінату) з метою поділу майна, оскільки наявність зареєстрованого шлюбу з іншою особою унеможливлює визнання фактичного шлюбу.

Проте, предметом судового розгляду є встановлення факту сімейних відносин та спільного проживання скаржника зі спадкодавицею ОСОБА_4 (матір`ю її партнера). Цей факт, згідно зі ст. 1264 ЦК України, не залежить від шлюбного статусу сина спадкодавиці. Спільне проживання утрьох в одному будинку, об`єднаних спільним побутом та господарством, протягом періоду понад п`ять років відповідає ознакам сім`ї у розумінні ст. 3 СК України та є прямою підставою для спадкування за четвертою чергою.

Висновок суду, що факт зареєстрованого шлюбу сина спадкодавиці «не підтверджує факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 » є помилковим тлумаченням норм матеріального права, що призвело до необґрунтованої відмови в задоволенні заяви.

Також судом проігноровано документальні докази на підтвердження фактичного проживання заявниці з ОСОБА_4 та не надано належної оцінки доведеним фактам, що порушує принцип законності та обгрунтованості судового рішення.

Вказує, що у даній справі не вимагалось встановлення факту «фактичного шлюбу» між ОСОБА_1 та сином спадкодавиці, оскільки заявниця претендує на спадкування як член сім`ї самої спадкодавиці - ОСОБА_4 . Наявність зареєстрованого шлюбу в ОСОБА_2 могло б перешкоджати визнанню майна набутим ним і заявником спільною сумісною власністю, але жодним чином не нівелює факт існування сім`ї між трьома особами ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) на підставі спільного побуту та взаємних обов`язків.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 30 грудня 1999 року Золотоніським РВ УМВС України в Черкаській області, в розділі сімейний стан інформація відсутня (а.с.5-6).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий 8 липня 1999 року Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області, в розділі сімейний стан зазначено про реєстрацію шлюбу 19 грудня 2009 року з ОСОБА_5 (а.с.7-8).

У довідці про причину смерті №66 від 30 червня 2023 року вказано: ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті гостра коронарна недостатність (а.с.9).

04 липня 2023 року Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_2 вбачається, що його батьками є батько ОСОБА_6 і мати ОСОБА_4 (а.с.11).

Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 05 серпня 1990 року, виданого на підставі рішення Городищенського виконкому районної ради народних депутатів №145 від 17 липня 1990 року, вбачається, що він належить ОСОБА_4 (а.с.12).

Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду виготовлений на ОСОБА_4 (а.с.13-16). 17 грудня 2023 року Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16).

Довідкою виконавчого комітету Мліївської сільської ради №18 від 11 березня 2024 підтверджується, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , дійсно поховала ОСОБА_2 за власні кошти (а.с.17).

Довідкою виконавчого комітету Мліївської сільської ради №26 від 11 березня 2024 підтверджується, що ОСОБА_1 , дійсно проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 з 01 липня 2008 року по даний час (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_4 було відкрито спадкову справу №126/2024 за заявою ОСОБА_1 до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.19).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 червня 2024 року ОСОБА_1 було відмовлено в узаконенні спадщини по причині, що вона як спадкоємець не перебуває у родинних стосунках зі спадкодавцем ОСОБА_4 і не підтвердила факт спільного проживання з померлою особою на час її смерті не менше 5 років (а.с.19).

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 заявниця надала копії фотокарток ( а.с. 20-24).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Таким чином, встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №640/10329/16-ц зазначено, що визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 посилалася на те, що у період з 01 липня 2008 по 12.12.2023 року вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її сином - ОСОБА_2 , вказані особи вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, тримали худобу та птицю. Вказувала, що встановлення даного факту їй необхідне для реалізації свого права на отримання спадщини, як спадкоємця четвертої черги.

Із спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , заведено спадкову справу №126/2024, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 22.05.2024 звернулася ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори Бідна М.О., відмовила гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємець не перебуває в родинних стосунках зі спадкодавцем ОСОБА_4 і не підтвердила факт спільного проживання з померлою на час її смерті не менше п`яти років.

У матеріалах спадкової справи відсутні заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини.

Проте, в матеріалах спадкової справи міститься заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області Гладкою Ю.О., згідно якого ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,1181 га, кадастровий номер :02:00:0542, що розташована в с.Старосілля Черкаського району Черкаської області, заповіла ОСОБА_2 , а житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_2 .

Відомостей про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Отже, зі змісту наданих матеріалів вбачається, що встановлення факту безпосередньо пов`язане з вирішенням питання про право власності та необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Зазначене свідчить про наявність спору між ОСОБА_1 та виконавчим комітетом Мліївської сільської ради Черкаського районного суду Черкаської області, оскільки встановлення факту проживання з померлою однією сім`єю, фактично надає заявнику право на отримання спадщини, і, у свою чергу, унеможливлює вирішення питання щодо визнання спадщини відумерлою, передання її територіальній громаді Мліївської сільської ради, тим самим, позбавляє територіальну громаду Мліївської сільської ради на реалізацію її законних прав та інтересів, передбачених ст. 1277 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є передчасним та підлягає скасуванню, а заява про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишенню без розгляду, що не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскаржуване рішення суду - до скасування із залишенням заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврильченка Валентина Михайловича - задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 14 липня 2025 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Черкаської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 12 грудня 2025 року/