Провадження № 2/205/5551/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Сенс Банк» 16 вересня 2025 року звернувся через систему «Електронний суд» до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстрований судом 18 вересня 2025 року.

Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 23 вересня 2025 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання кредиту № 484216886 шляхом підписання оферти, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі 40 945 грн. строком на 12 місяців, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми за період користування з 1-го по 10-й місяць користування і 3,5 % від суми кредиту з 11-го по 15-й місяць та комісійну винагороду у розмірі 80 грн. Рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа Банк» від 12 серпня 2022 року найменування позивача змінено на «Сенс Банк», зміни про що було внесено 30 листопада 2022 року. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 17 червня 2025 року становить 41 812 грн. 53 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 27 630 грн. 93 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3 грн. 88 коп. та заборгованості за комісією у розмірі 14 177 грн. 72 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 41 812 грн. 53 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 900 грн. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином. У своєму відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № 484216886 від 12 листопада 2021 року йому було надано кредит у розмірі 40 945 грн. строком на 12 місяців, проте, згідно з графіком платежів повернення кредиту відповідач мав здійснити 60 платежів по 3 731 грн. 11 коп., тобто повернути 223 866 грн. 50 коп., що в 5,5 разів перевищує суму кредиту. Сплата комісії не була визначена умовами договору. Після повномасштабного військового вторгнення РФ ОСОБА_1 стало відомо, що активи АТ «Альфа Банк» належать громадянам країни-агресора, тому він не бажав підтримувати банківську систему агресора. Жодних пропозицій від банку він не отримував, про зміну кредитора чи власників банківської установи письмових повідомлень йому не надходило. Крім цього, позивачем не надано доказів перерахування або видачі кредитних коштів, факт користування ними, тобто, позивачем не надано доказів отримання ним кредитних коштів та користування ними. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 13 555 грн. в рахунок повернення коштів. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання кредиту № 484216886 шляхом підписання оферти, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі 40 945 грн. строком на 12 місяців, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми за період користування з 1-го по 10-й місяць користування і 3,5 % від суми кредиту з 11-го по 15-й місяць та комісійну винагороду у розмірі 80 грн. (а.с. 11-13).

15 листопада 2021 року АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є позивач, на виконання умов кредитного договору № 484216886 від 12 листопада 2021 року надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 40 945 грн. (а.с. 20).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів і комісії за кредитним договором № 484216886 від 12 листопада 2021 року в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 17 червня 2025 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 41 812 грн. 53 коп. (а.с. 21).

12 серпня 2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було ухвалено рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 47-53).

16 червня 2025 року АТ «Сенс Банк» направив на адресу відповідача (а.с. 23) досудову вимогу від 10 червня 2025 року про виконання зобов`язань по кредитному договору, яку ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, кредитний договір № 484216886 від 12 листопада 2021 року між АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є позивач, і відповідачем було укладено на строк 12 місяців з 12 листопада 2021 року по 15 листопада 2022 року.

Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти і комісію за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитними договорами, після спливу строку чинності договорів, позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 484216886 від 12 листопада 2021 року, після 15 листопада 2022 року.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ОСОБА_1 добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 484216886 від 12 листопада 2021 року у розмірі 32 734 грн. 05 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 27 630 грн. 93 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3 грн. 88 коп. та заборгованості по комісії у розмірі 5 099 грн. 24 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача правової допомоги у розмірі 3 900 грн. суд приходить до такого висновку за наступних підстав.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано договір надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гірчака А.М.

При цьому, не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 3 900 грн. за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 896 грн. 44 коп. (32 734 грн. 05 коп. х 2 422 грн. 40 коп. / 41 812 грн. 53 коп. = 1 896 грн. 44 коп.).

Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк», складає 34 630 грн. 49 коп. (32 734 грн. 05 коп. + 1 896 грн. 44 коп. = 34 630 грн. 49 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за кредитним договором № 484216886 від 12 листопада 2021 року у розмірі 32 734 (тридцять дві тисячі сімсот тридцять чотири) гривень 05 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 27 630 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять) гривень 93 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3 (три) гривень 88 коп. та заборгованості по комісії у розмірі 5 099 (п`ять тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 24 коп., а також судовий збір у розмірі 1 896 (одна тисяча вісімсот дев`яносто шість) гривень 44 коп., а всього 34 630 (тридцять чотири тисячі шістсот тридцять) гривень 49 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: