Провадження №2/592/3415/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами № 4066609 від 23.09.2021, № 103244140 від 23.09.2021, № 77763791 від 23.09.2021 року в загальному розмірі 323 506,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконує умови договорів № 4066609 від 23.09.2021, № 103244140 від 23.09.2021, № 77763791 від 23.09.2021 року, права вимоги за якими, позивач набув за договорами факторингу.

Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Окрім судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 3 882,08 грн., позивач також просить суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін по справі.

25.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача Холод О.А. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 у повному обсязі, а витрати на професійну правничу допомогу зменшити до обґрунтованого рівня. Свою позицію обґрунтовує наступним. В усіх кредитних договорах відсутні докази перерахування кредитних коштів відповідачу. Крім того, позивач нарахував відсотки за кредитними договорами, виходячи за межі строку кредитування, тому такі відсотки в заявленому розмірі не можуть бути стягнення. Щодо комісії, представник відповідача зазначив, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин. Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник. Щодо витрат на професійну правову допомогу, то представник відповідача зазначив, що справа є типовою для позивача, оскільки стосується однотипних кредитних договорів. Вважає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може призводити до надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не повинно становити для неї додатковий спосіб отримання доходу. Просить суд зменшити розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу до обґрунтованого рівня, враховуючи обсяг виконаних робіт та реальні витрати, пов`язані з представництвом у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Приймаючи до уваги заяви представника позивача та представника відповідача дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4066609 (а.с.26-28).

23.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір № 103244140 (а.с.42-44).

23.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір № 77763791 (а.с.38).

Щодо кредитного договору № 4066609 від 23.09.2021

За умовами вищезазначеного договору передбачено, а саме: п.п. 1.1. за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору. Кредит надається на строк, 15 днів з 23.09.2021, дата повернення 08.10.2021 року. Комісія за надання кредиту 10% від суми кредиту - 2 000 грн. Загальні витрати за кредитом: 5 750 грн ( з них комісія 2 000 грн та проценти за користування кредитом 3 750 грн). Загальна вартість кредиту 25 750 грн. Відсоткова ставка 1,25% в день. (а.с.26). Вказане також підтверджується паспортом споживчого кредиту № 4066609 (а.с.30) та Анкетою-заявою на кредит № 4066609 (а.с.31).

Довідкою ТОВ «МІЛОАН» вказано, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладений кредитний Договір № 4066609, ідентифікований товариством (а.с.35).

Відповідно до платіжного доручення № 57020841 від 23.09.2021 року, платник ТОВ «МІЛОАН» перерахував отримувачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн; призначення платежу: кошти згідно договору 4066609 (а.с.36).

З відомості про щоденні нарахування та погашення, виданої ТОВ «МІЛОАН» вбачається, що за період з 23.09.2021 по 07.12.2021 року у ОСОБА_1 обраховується заборгованість в сумі: 85 750 грн, з яких 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 63 750 грн заборгованість за відсотками; 2 000 грн заборгованість за комісією (а.с.37).

15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4066609 (а.с.58-60). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12-2021-22, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4066609 в сумі 85 750 грн, з яких 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 63 750 грн заборгованість за відсотками; 2 000 грн заборгованість за комісією (а.с.69).

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4066609 (а.с.96-98). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 10-01/2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» отримав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4066609 в сумі 156 750 грн, з яких 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 134 750 грн заборгованість за відсотками; 2 000 грн заборгованість за комісією (а.с.110).

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4066609.

Позивачем доведений факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору № 4066609, а також факт відступлення права вимоги за цим договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Отже, сума за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн є доведеною і такою, що підлягає стягненню з відповідача. Доведеною також є сума комісії в розмірі 10% від суми кредиту, а саме 2 000 грн, оскільки така комісія про надання кредиту прямо передбачена Договором № 4066609.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором про надання кредиту № 4066609, укладеним з ТОВ «МІЛОАН». З дня укладення кредитного договору, а саме з 23.09.2021 року і протягом строку дії кредиту (15 днів), відповідач повинен сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 1,25% в день за 15 днів прострочки в розмірі 3 750,00 грн. (20 000 грн * 1,25%*15 днів). Таким чином, сума відсотків становить 3 750,00 грн (як і зазначено в Договорі № 4066609).

Отже, всього за кредитним Договором 4066609 від 23.09.2021 року з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (20 000 + 2 000 + 3750) = 25 750 грн.

Щодо кредитного договору № 103244140 від 23.09.2021

За умовами вищезазначеного договору передбачено, а саме: п.п. 1.1. за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору. Кредит надається на строк, 15 днів з 23.09.2021, дата повернення 08.10.2021 року. Комісія за надання кредиту 10% від суми кредиту - 2 000 грн. Загальні витрати за кредитом: 5 000 грн ( з них комісія 2 000 грн та проценти за користування кредитом 3 000 грн). Загальна вартість кредиту 25 000 грн. Відсоткова ставка 1% в день. (а.с.42). Вказане також підтверджується паспортом споживчого кредиту № 103244140 (а.с.70) та Анкетою-заявою на кредит № 103244140 (а.с.89).

Довідкою ТОВ «МІЛОАН» вказано, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладений кредитний Договір № 103244140, ідентифікований товариством (а.с.124).

Відповідно до платіжного доручення № 32839845 від 23.09.2021 року, платник ТОВ «МІЛОАН» перерахував отримувачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн; призначення платежу: кошти згідно договору 103244140 (а.с.135).

З відомості про щоденні нарахування та погашення, виданої ТОВ «МІЛОАН» вбачається, що за період з 23.09.2021 по 07.12.2021 року у ОСОБА_1 обраховується заборгованість в сумі: 85 000 грн, з яких 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 63 000 грн заборгованість за відсотками; 2 000 грн заборгованість за комісією (а.с.141).

17.12.2021 було укладено договір № 17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 103244140 (а.с.71-72). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 17/12-2021-62, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103244140 в сумі 85 000 грн, з яких 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 63 000 грн заборгованість за відсотками; 2 000 грн заборгованість за комісією (а.с.82).

10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 103244140 (а.с.115-117). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 10-03/2023/01, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» отримав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103244140 в сумі 154 000 грн, з яких 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 132 000 грн заборгованість за відсотками; 2 000 грн заборгованість за комісією (а.с.128).

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 103244140.

Позивачем доведений факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору № 103244140, а також факт відступлення права вимоги за цим договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Отже, сума за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн є доведеною і такою, що підлягає стягненню з відповідача. Доведеною також є сума комісії в розмірі 10% від суми кредиту, а саме 2 000 грн, оскільки така комісія про надання кредиту прямо передбачена Договором № 103244140.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором про надання кредиту № 103244140, укладеним з ТОВ «МІЛОАН». З дня укладення кредитного договору, а саме з 23.09.2021 року і протягом строку дії кредиту (15 днів), відповідач повинен сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 1% в день за 15 днів прострочки в розмірі 3 000,00 грн. (20 000 грн * 1%*15 днів). Таким чином, сума відсотків становить 3 000,00 грн (як і зазначено в Договорі № 103244140).

Отже, всього за кредитним Договором 103244140від 23.09.2021 року з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (20 000 + 2 000 + 3 000) = 25 000 грн.

Щодо кредитного договору № 77763791 від 23.09.2021

За умовами вищезазначеного договору передбачено, а саме: п. 1 за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору. Кредит надається на строк, 20 днів з 23.09.2021, дата повернення 13.10.2021 року. Відсоткова ставка 1,99% в день. (а.с.38).

Довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» вказано, що ОСОБА_1 , перераховано 23.09.2021 року кошти в сумі 4 000 грн. (а.с.45).

З розрахунку заборгованості, виданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що за період з 23.09.2021 по 22.02.2022 року у ОСОБА_1 обраховується заборгованість в сумі: 12 756 грн, з яких 4 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 8 756 грн заборгованість за відсотками (а.с.49).

22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77763791 (а.с.83). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 22/02/2022, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 77763791 в сумі 12 756 грн, з яких 4 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 8 756 грн заборгованість за відсотками (а.с.95).

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77763791 (а.с.96-98). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 10-03/2023/01, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» отримав права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 77763791 в сумі 12 756 грн, з яких 4 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 8 756 грн заборгованість за відсотками (а.с.114).

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 77763791

Позивачем доведений факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору № 77763791, а також факт відступлення права вимоги за цим договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Отже, сума за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн є доведеною і такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором про надання кредиту № 77763791, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». З дня укладення кредитного договору, а саме з 23.09.2021 року і протягом строку дії кредиту (20 днів), відповідач повинен сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 1,99% в день за 20 днів прострочки в розмірі 1 592 грн. (4 000 грн * 1,99%*20 днів). Таким чином, сума відсотків становить 1 592 грн.

Отже, всього за кредитним Договором 77763791від 23.09.2021 року з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (4 000 + 1 592) = 5 592 грн.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Разом з тим, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами виходячи з наступного.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитними договорами закінчився, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договорів.

За таких обставин, у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після спливу строку кредитних договорів, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статті 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

З врахуванням наявних у справі доказів, суд вважає обґрунтованим загальний розмір заборгованості у сумі 56 342 грн., з яких: за договором № 4066609 від 23.09.2021 року - заборгованість у розмірі 25 750 грн; за договором № 103244140 заборгованість у розмірі 25 000 грн; за договором № 77763791- заборгованість розмірі 5 592 грн.

Після зазначених дат нарахування відсотків за договорам про споживчий кредит є необґрунтованими.

У рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи.

На підтвердження понесених витрат суду надано заяву про надання юридичної допомоги № 1825 від 01.08.2025, укладеним між Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТ», в якій вони погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідача, підписано витяг з Акту про надання юридичної допомоги, в якому вони погодили надання наступних правових послуг: Надання усної консультації з вивченням документів в розмірі 4000 грн. Підготовка пропозицій 6 000 грн. Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 15 000 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заву, просив зменшити зазначені витрати на правову допомогу.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мають розумний розмір.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних, процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значної витрати часу на їх виготовлення і відпрацювання правової позиції в спірних правовідносинах.

Також суд вважає, що складення позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа № 826/856/18) зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відтак, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Також суд зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що згідно пункту 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Так, за приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 по справі №820/479/18, зробив висновок, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Згідно з висновками Верховного Суду викладених у постанові №753/23491/16 від 20.03.2019 витрати на правову допомогу стягуються й у разі вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Як наслідок, підсумовуючи викладене у сукупності при визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Відтак, справедливим і співмірним буде розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, співмірно розміру задоволених позовних вимог (17,41%) в сумі 4 352,50 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд виходить з того, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на суму 56 342 грн., що складає 17,41% від ціни позову.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду через систему "Електронний суд" позивачем сплачений судовий збір у сумі 3 882,08 грн.

Таким чином, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 675,87 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами № 4066609 від 23.09.2021, № 103244140 від 23.09.2021, № 77763791 від 23.09.2021 у розмірі 56 342 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сплачений судовий збір у розмірі 675,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 352,50 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ірина ФОМЕНКО