Справа № 463/5005/25
Провадження № 2/463/1630/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря с/з Козак О.В.,

представника відповідача Коротинської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовним вимог

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року у розмірі 129 404,43 грн., а також 2 422,40 грн. судового збору.

Позов мотивує тим, що 30.11.2018 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» (надалі - «Банк», «Клієнт» «Первісний кредитор») та ОСОБА_1 (надалі - «Відповідач», «Позичальник», «Боржник») було укладено Кредитний договір №R01.00204.004604142 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до Розділ 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 50 445,56 грн. а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 50 місяці (-ів), Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 52,4% річних.

На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», копію нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника про зміну назви як доказ долучено, надалі - «Позивач», «Фактор») було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі за даним Договором Факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором №R01.00204.004604142 від 30.11.2018 р.

Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») станом на дату подачі позову, складає:

1) Заборгованість за основним боргом, грн - 48 068,32 грн.

2) Заборгованість за відсотками, грн - 81 336,11 грн.

3) Заборгованість за іншими процентними платежами, грн - 00,00 грн.

4) ВСЬОГО заборгованість - 129 404,43 грн.

В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 129 404,43 грн., з вимогою про стягнення якої в судовому порядку звернувся ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Короткий зміст заперечень на позовні вимоги

03.10.2025 року через систему «Електронний суд» на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Коротинської А.П. надійшов відзив на позов, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заперечуючи проти заявлених ТОВ «СВЕА ФІНАНС» позовних вимог покликалась на наступні обставини.

Вимоги Позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підлягають задоволенню за їх недоведеністю та безпідставністю.

Згідно пункту 1.1. Кредитного договору № R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 50 445,56 грн, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

У позовній заяві Позивач просить стягнути із Відповідача заборгованість за кредитним договором № R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року у розмірі 129 404, 43 грн. З тексту позовної заяви вбачається, що всього заборгованість становить 129 404, 43 грн, з них: заборгованість за основним боргом - 48 068,32 грн, заборгованість за відсотками - 81 336, 11 грн.

У зв`язку із цим представник відповідача вважає, що до позовної заяви на підтвердження суми позовних вимог не надано жодних належних та допустимих доказів, якими підтверджується сума заборгованості та відповідно сума позовних вимог Позивача.

25 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-31/23.

Відповідно до п. 5.3. Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2025 року Клієнт, у випадку відступлення Права Вимоги зобов`язаний повідомити кожного Боржника/контрагента про відступлення Права Вимоги протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення Права Вимоги за договором, у спосіб, визначений статтею 25 Закону України «Про споживче кредитування» та договором з Боржником та про передачу персональних даних Боржника, а також надати інформацію про Фактора (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти та повідомити про обов`язок погашення заборгованості за Первинним договором Фактору.

Відповідно статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

До позовної заяви Позивачем надано копію Додатку 1 до Договору Факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 Реєстр боржників № __ до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23, що не заповнений та не підписаний, зокрема: не вказано Сторони, не заповнена інформація у таблицях, підписаний лише зі сторони Фактора, без накладення печатки та не підписаний Клієнтом.

До позовної заяви Позивачем надано копію Додатку до Договору Факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 АКТ приймання-передачі Документації, що неьзаповнений, зокрема: не вказано Сторони, не заповнена інформація у таблиці.

До позовної заяви Позивачем надано копію Додатку 3 до Договору Факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 Акт повернення Права Вимоги до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23, що не заповнений, зокрема: не вказано Сторони, не заповнена інформація у таблицях.

Крім того, звертаю увагу, що Акт повернення Права Вимоги до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 підписаний від Клієнта Членом правління, від Фактора Фінансово-операційним Директором АТ «Ідея Банк» та Директором ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», в якому вказано: «1. Фактор повернув, а Клієнт прийняв згідно з вимогами пунктів 7.6, 7.7, 7.8 Договору Факторингу N? 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року (далі - Договір) Права Вимоги до Боржників перелічених в Таблиці 1 цього Акту. 2. Даний Акт укладено на виконання умов пунктів 7.6, 7.7, 7.8 Договору. 3. Даний Акт укладено в двох примірниках, по одному для кожної зі Сторін, що мають рівну юридичну силу.».

Враховуючи надані до позовної заяви документи, можна дійти логічного висновку, що у позивача відсутнє взагалі право вимоги до Відповідача, оскільки відсутні докази приймання-передачі документації, якою підтверджується наявність заборгованості та наявний Акт повернення Права Вимоги до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23, який підписаний та яким підтверджується повернення ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» АТ «Ідея Банк» права Вимоги до Боржників.

В порушення вимог статті 1082 ЦК України, Відповідача не було повідомлено про укладення Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року та Позивачем не надано доказів про повідомлення та направлення інформації Відповідачу про відступлення прави вимоги за Кредитного договору № R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року, як то передбачено п. 5.3. Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року.

А відтак, Обов`язок виконувати кредитне зобов`язання позивачу у відповідача не виник в силу того, що він не був повідомлений взагалі ніяким чином про заміну кредитора, що підтверджується матеріалами справи. Відсутність обов`язку виконувати зобов`язання новому кредитору за відсутності повідомлення про заміну кредитора регламентується ст. 517 ЦКУ відповідно до якої Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні та ст. 1082 ЦКУ відповідно до якої Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Крім того зазначаємо, що додана до позовної заяви Довідка-розрахунок заборгованості є необґрунтованою, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом АТ «Ідея Банк», що підписана Заступником директора Операційного департаменту АТ «Ідея Банк» та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, чи здійснювалась оплата, за який період нараховано відсотки та сам розрахунок заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками Позивачем не додано до позовної заяви.

Тобто Позивачем взагалі не додано до позовної заяви документи на підтвердження факту передачі кошті (шляхом переказу коштів з позичкового рахунку Позичальника на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ідея Банк», МФО 336310, як це передбачено п.1.2. Кредитного договору № R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року.) та наявності заборгованості за вказаним Кредитним договором.

Ні сума заборгованості за основним боргом, ні сума заборгованості з нарахованими та несплаченими відсотками жодними документами не підтверджена. Відсутність вказаних документів в справі унеможливлює можливість суду перевірити розмір грошових коштів, які сплачувалися чи не сплачувалися відповідачем.

Позовні вимоги позивача також є необґрунтованими оскільки Позивачем надано Виписку з 30.11.2018 по 25.07.2023, згідно якої, обороти по Дебету та Кредиту є ідентичними та становлять 69249, 67, вхідний - 0,00, вихідний - 0,00.

Таким чином, сторона відповідача вважає, що позивач свого обов`язку, передбаченого ч.1 ст.81 ЦПК України щодо доведеності обставин, на які він покликається як на підставу своїх вимог, не виконав.

А тому заявлені позивачем позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Рух справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Білоуса Ю.Б.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позиції учасників по справі

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив розгляд справи здійснювати у відсутності сторони позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Надала пояснення, які відповідають обставинам, викладеним у відзиві на позов. Просила в задоволені позову відмовити.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Фактичні обставини справи

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.11.2018 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №R01.00204.004604142.

Відповідно до Розділ 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 50 445,56 грн. а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 50 місяці (-ів), Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 52,4% річних.

Згідно долученого до матеріалів позовної заяви розрахунку заборгованості по Кредитному договору №R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») станом на дату подачі позову, складає:

1) Заборгованість за основним боргом, грн - 48 068,32 грн.

2) Заборгованість за відсотками, грн - 81 336,11 грн.

3) Заборгованість за іншими процентними платежами, грн - 00,00 грн.

4) ВСЬОГО заборгованість - 129 404,43 грн.

25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», копію нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника про зміну назви як доказ долучено, надалі - «Позивач», «Фактор») було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. Як зазначає у позовній заяві представник позивача, в тому числі за даним Договором Факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором №R01.00204.004604142 від 30.11.2018 р.

Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань за Кредитним договором №R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України)

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від30січня 2018у справі№ 161/16891-15про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження№ 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів на виконання умов кредитного договору є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі 554/4300/16-ц).

Розрахунок заборгованості, складений в односторонньому порядку, сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», адже не відповідає вимогам, встановленим наведеною нормою для первинних документів. Тому за відсутності первинних документів не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі кредиту позичальнику, суми траншів кредиту та як наслідок загальну суму боргу тощо.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано.

Щодо долученої до матеріалів позовної заяви Виписки, то така надана за період з 30.11.2018 по 25.07.2023, згідно якої, обороти по Дебету та Кредиту є ідентичними та становлять 69249, 67, вхідний - 0,00, вихідний - 0,00.

А відтак в цій частині суд вважає обґрунтованими покликання представника відповідача про те, що у позовній заяві Позивач просить стягнути із Відповідача заборгованість за кредитним договором № R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року у розмірі 129 404, 43 грн. З тексту позовної заяви вбачається, що всього заборгованість становить 129 404, 43 грн, з них: заборгованість за основним боргом - 48 068,32 грн, заборгованість за відсотками - 81 336, 11 грн. При цьому, до позовної заяви на підтвердження суми позовних вимог не надано жодних належних та допустимих доказів, якими підтверджується сума заборгованості та відповідно сума позовних вимог Позивача.

Щодо відступлення права вимоги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Встановлено, що 25 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-31/23.

Відповідно до п. 5.3. Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2025 року Клієнт, у випадку відступлення Права Вимоги зобов`язаний повідомити кожного Боржника/контрагента про відступлення Права Вимоги протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення Права Вимоги за договором, у спосіб, визначений статтею 25 Закону України «Про споживче кредитування» та договором з Боржником та про передачу персональних даних Боржника, а також надати інформацію про Фактора (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти та повідомити про обов`язок погашення заборгованості за Первинним договором Фактору.

Відповідно статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

До позовної заяви Позивачем надано копію Додатку 1 до Договору Факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 Реєстр боржників № __ до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23, що не заповнений та не підписаний, зокрема: не вказано Сторони, не заповнена інформація у таблицях, підписаний лише зі сторони Фактора, без накладення печатки та не підписаний Клієнтом.

До позовної заяви Позивачем надано копію Додатку до Договору Факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 АКТ приймання-передачі Документації, що незаповнений, зокрема: не вказано Сторони, не заповнена інформація у таблиці.

До позовної заяви Позивачем надано копію Додатку 3 до Договору Факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 Акт повернення Права Вимоги до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23, що не заповнений, зокрема: не вказано Сторони, не заповнена інформація у таблицях.

Долучений стороною позивача до матеріалів позовної заяви Акт повернення Права Вимоги до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23 підписаний від Клієнта Членом правління, від Фактора Фінансово-операційним Директором АТ «Ідея Банк» та Директором ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», в якому вказано: «1. Фактор повернув, а Клієнт прийняв згідно з вимогами пунктів 7.6, 7.7, 7.8 Договору Факторингу N? 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року (далі - Договір) Права Вимоги до Боржників перелічених в Таблиці 1 цього Акту. 2. Даний Акт укладено на виконання умов пунктів 7.6, 7.7, 7.8 Договору. 3. Даний Акт укладено в двох примірниках, по одному для кожної зі Сторін, що мають рівну юридичну силу.».

Зважаючи на вищевказані обставини, суд вважає обґрунтованими покликання представника відповідача про те, що у позивача відсутнє взагалі право вимоги до Відповідача, оскільки відсутні докази приймання-передачі документації, якою підтверджується наявність заборгованості та наявний Акт повернення Права Вимоги до договору факторингу від 25 липня 2023р. № 01.02-31/23, який підписаний та яким підтверджується повернення ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» АТ «Ідея Банк» права Вимоги до Боржників.

Крім того, суд вважає неспростованими стороною позивача покликання представника відповідача про те, що в порушення вимог статті 1082 ЦК України, Відповідача не було повідомлено про укладення Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року та Позивачем не надано доказів про повідомлення та направлення інформації Відповідачу про відступлення прави вимоги за Кредитного договору № R01.00204.004604142 від 30.11.2018 року, як то передбачено п. 5.3. Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року.

А відтак, обов`язок виконувати кредитне зобов`язання позивачу у відповідача не виник в силу того, що він не був повідомлений жодним чином про заміну кредитора.

Відсутність обов`язку виконувати зобов`язання новому кредитору за відсутності повідомлення про заміну кредитора регламентується ст. 517 ЦКУ відповідно до якої Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні та ст. 1082 ЦКУ відповідно до якої Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, а тому в задоволенні таких відмовляє.

Щодо стягнення судових витрат

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн відповідно до платіжної інструкції № 380 від 01 травня 2025 року.

Здійснюючи розподіл понесених позивачем судових витрат суд виходить з наступного.

Так як в задоволені позову відмовлено, то понесені позивачем судові витрати у вигляді 2422,40 грн. судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (ел. пошта , місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, Код );

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Суддя Юрій БІЛОУС