Справа № 159/6568/24
Провадження № 2/159/181/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 06.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використання електронного підпису кредитний договір №959815061, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 17000,00 грн, на зазначену у заявці банківську карту № НОМЕР_1 , строком на 30 днів з терміном повернення кредиту 06.05.2021, зі сплатою процентів від 0,39% до 2,3% в день.

Скориставшись кредитом, відповідач платежів на повернення кредиту не здійснював. Загальна заборгованість склала 38573,00 грн (17000 грн тіло та 21573,00 проценти).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 та додаткових угод відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс».

Фактор додатково нарахував відповідачу проценти за користування кредитом в межах строку кредитування за 56 днів з 09.06.2021 до 03.08.2021 на суму 21896 грн.

05.08.2020 на підставі договору факторингу №05/0820-01, додаткових угод та реєстру прав вимоги ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги за кредитним договором із сумою заборгованості 60469 грн (17000 грн тіло та 43469,00 проценти) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 200824. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 20.08.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 60469 грн (17000 грн тіло та 43469,00 проценти).

Позивач додаткових нарахувань не проводив.

На час подання позову відповідач заборгованість первісному чи новому кредитору не сплатив.

Ураховуючи наведене ТОВ «Юніт Капітал» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 60469 грн, з них 17000 грн основного боргу, 21573,00 +21896,00 грн процентів, а також 2422,40 грн судового збору і 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 02.10.2024 справа передана для розгляду судді Лесику В.О. 08.10.2024 відкрите провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача адвокат Кохан-Гнатюк Н.В. у відзиві від 06.11.2024 позовні вимоги заперечила в повному об`ємі. Вважає недоведеним факт переходу до позивача права вимоги за кредитним договором №959815061 від 06.04.2021; вважає правомірним нарахування процентів поза межами 30-денного строку кредитування 30 днів. Просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

У відповіді на відзив від 19.11.2024 представник позивача Тараненко А.І. вказав на безпідставність доводів представника відповідача та просив заявлені позовні вимоги задовольнити повністю.

22.10.2025 відповідно до вимог ст.33 ЦПК України проведений повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвалою від 24.10.2025 суддя Денисюк Т.В. прийняла справу до свого провадження, продовжила її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначила судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Представник у заяві від 20.11.2024 клопотала про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, просила відмовити у позові та усі судові витрати покласти на позивача.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 05 грудня 2025 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

06.04.2021 відповідач ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи на вебсайті www.moneyveo.ua створив Особистий кабінет позичальника, подав заявку на отримання коштів в кредит, вказав свої персональні дані, номер банківської карти для перерахування коштів. Після чого у системі BankID Національного банку пройшов ідентифікацію, ознайомився із паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» і використовуючи персональний одноразовий ідентифікатор MNV5SH66 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронний договір №959815061.

За умовами договору:

- кредитодавець надає кредит в розмірі 17000 грн строком на 30 днів (п.1.1 1.2);

- дисконтний період становить 30 днів і може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Кількість продовження дисконтного періоду не обмежена (п.1.3).

- рекомендована дата дострокового повного повернення суми кредиту є дата закінчення дисконтного періоду кредитування, а саме 30 днів 06.05.2021 (п.1.6);

- за дисконтний період (30 днів) проценти нараховуються за ставкою 0,39 % в день (п.1.4.1). За умови продовження строку дисконтного періоду проценти нараховуються за ставкою 1,34 % в день (п.1.4.2). З наступного дня після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за ставкою 2,3 % в день (п.1.7.2).

- у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються від дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила нарахування за базовою процентною ставкою 1,7% в день від суми кредиту;

- сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;

- кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі (п.2.1.1.5).

У Паспорті споживчого кредитування продукту «СМАРТ» основні умови кредитування визначені наступним чином: сума кредиту 17000 грн, строк кредитування 30 днів, з можливістю продовження.

Платіжним дорученням від 06.04.2021 підтверджено перерахування 06.04.2021 на картку відповідача № НОМЕР_1 коштів в розмірі 17000 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму кредиту 17000 грн упродовж обумовленого строку кредитування 30 днів (дисконтний період з 06.04.2021 по 06.05.2021) проценти нараховані за ставкою 0,39% в день (66,30 грн).

Починаючи з 07.05.2021 до 08.06.2021 кредитодавець нарахував відсотки на тіло кредиту 17000 грн за ставкою 2,3 % в день (391,00 грн).

Загальний розмір облікованої заборгованості перед первісним кредитором склав 38573 грн, з яких 17000 грн тіло кредиту, 21573 грн проценти.

На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткових угод №19, №26, №27, №31, №32 та витягу з реєстру прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс».

ТОВ «Таліон Плюс» після придбання права вимоги в межах строку кредитування за період з 09.06.2021 до 03.08.2021 (56 днів) нарахувало відповідачу проценти за користування кредитом за ставкою 2,3% в день.

Згідно із розрахунком загальний розмір заборгованості становить 60469,00 грн, з яких 17000,00 грн тіло кредиту, 43469,00 грн проценти.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01, а 03.08.2021 і 30.12.2024 між вказаними сторонами укладені додаткові угоди відповідно №2 і №3, якими продовжений строк дії договору факторингу до 30.12.2024. Згідно з реєстром божників №11 до фактора перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 60469,00 грн.

20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 200824. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 20.08.2024 до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 60469,00 грн.

Позивач додатково проценти не нараховував.

Платежів на повернення кредитної заборгованості первісному кредитору чи фактору відповідач не вносив.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 кредитний договір №959815061 від 06.04.2021 за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором MNV5SH66, який є аналогом власноручного підпису.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, умов пролонгації, порядку нарахування та сплати процентів.

Відповідач, підписавши цей договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на вказаний ним у заявці картковий рахунок.

Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача вважає не доведеним факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №959815061 від 06.04.2021 від первісного кредитора послідовно до позивача, проте такі судження є безпідставними з огляду на таке.

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Так, умовами кредитного договору №959815061 від 06.04.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 ,передбачено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі (п.2.1.1.5).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.8.2 договору, строк цього договору закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, котрою сторони у п. 8.2 визначили більш тривалий строк договору до 31.12.2020.

31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а 31.12.2021 уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, де продовжили строк дії Договору до 31.12.2022.

31.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2023, а 31.12.2023 уклали додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, в котрій визначили строк дії договору факторингу до 31.12.2024.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 137 від 08.06.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №959815061 від 06.04.2021 на загальну суму 38573,00 грн (17000 грн тіло, 21573,00 грн проценти).

Відтак договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» є рамковою угодою, адже підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу з 28.11.2018 до 31.12.2024.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу №05/0820-01 зі строком дії до 04.08.2021. 03.08.2021 і 30.12.2022 між тими ж сторонами були укладені додаткові угоди №2 і №3 відповідно, котрими сторони у п. 1 визначили більш тривалий строк договору №05/0820-01, до 30.12.2024.

Згідно з реєстром божників №11 від 31.08.2023 до фактора перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №959815061 від 06.04.2021 на загальну суму 60469,00 грн (17000 грн тіло, 43469,00 грн проценти)

20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 200824. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 20.08.2024 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №959815061 від 06.04.2021 на загальну суму 60469,00 грн.

Надані суду договори факторингу, додаткові угоди, витяги з реєстру боржників належно засвідчені печатками та підписами сторін, тому позивач підтвердив право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.

У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів (тіла кредиту) в розмірі 17000,00 гривень. Відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту не спростував.

Щодо нарахування відсотків.

Окрім тіла кредиту позивач просить стягнути з відповідача проценти в розмірі 43469,00 грн за користування кредитними коштами, які нараховані таким чином:

- первісним кредитором з 06.04.2021 по 06.05.2021 (дисконтний період 30 днів) за процентною ставкою 1,7 % в день (на тіло кредиту 17000 грн) в порядку п.1.4.3 договору;

- первісним кредитором з 07.05.2021 по 08.06.2021 (за процентною ставкою 2,3% в день (на тіло кредиту 17000,00 грн);

- фактором з 09.06.2021 по 03.08.2025 за процентною ставкою 2,3% в день (на тіло кредиту 17000,00 грн). Договір факторингу не містить обмежень щодо нарахування фактором процентів в межах строку кредитування.

Нарахування процентів проведене позивачем відповідно до умов договору (п.1.4.3, п.1.7.2) і в межах строків кредитування (30 днів дисконтного періоду, 90 днів автопролонгації відповідно до п.1.7.1).

Відповідач доказів належного виконання кредитних зобов`язань чи контррозрахунок заборгованості за процентами не надав, тому вони підлягає стягненню з відповідача повному об`ємі.

В підсумку загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 60469,00 грн, з них: 17000,00 грн тіло кредиту, 43469,00 грн нараховані відсотки.

Позивачем вимоги в порядку статті 625 ЦК України не заявлялися.

Щодо строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із вимогами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, як просить представник відповідача ОСОБА_2 у відзиві від 06.11.2024 з огляду на таке.

За умовами кредитного договору №959815061 від 06.04.2021 перебіг строку позовної давності міг розпочатися 06.08.2021.

Пункт 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України визначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину - з 12.03.2020 до 30.06.2023 (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, від 27.06.2023 №651).

Окрім цього, згідно з п.19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся до 04.09.2025 (Закон №4434-ІХ від 14.05.2025).

Відтак на час звернення до суду з позовом у жовтні 2024 року строк позовної даності позивачем не пропущений, підстави для відмови у позові з цих мотивів відсутні.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений за ставкою 0,8 за подання позову за допомогою підсистеми «Електронний суд».

До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги № 26/08/21-02 від 26.08.2024, додаткова угода №4 від 26.08.2024 до договору про надання правничої допомоги, протокол погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг з переліком послуг та їх вартості в сумі 6000 грн.

Фактично послуги адвоката позивачем на час ухвалення судового рішення не оплачені.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати на професійну правничу допомогу несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами (ст.133, ст. 141 ЦПК України).

Обсяг і розмір витрат на правничу допомогу входить в предмет доказування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однак для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18)

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, відповідно до статті 137 ЦПК України суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі визначених у ст.137, 141 ЦПК України критеріїв.

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг (а.с.35) до витрат на правничу допомогу, окрім складання позовної заяви, включені послуги вивчення матеріалів справи (500 грн), надання усної консультації (500 грн), проте такий вид робіт фактично є складовою складання позовної заяви, тому підлягає виключенню.

Відтак розмір витрат на правничу допомогу у цій справі складає 5000 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 137, 141, 247, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 6, 207, 263, 512-514, 530, 536, 626-628, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №959815061 від 06.04.2021 в розмірі 60469 (шістдесят тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень, з них 17000 гривень - основного боргу, 43469 гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок сплаченого судового зборута 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , адреса: м.Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 05.12.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК