Провадження № 2/201/5089/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 6000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 28.04.2018 року по 04.03.2024 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_5 . Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем та повністю перебувають її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду.

15 жовтня 2025 року представник відповідача подала суду відзив, яким позов не визнала, заперечує стосовно стягнення аліментів, посилаючись на те, що доказів проживання малолітніх дітей сторін саме з позивачем матеріали справи не містять, відповідач належним чином виконує свої обов`язки по утриманню та вихованню дітей, що підтверджується скріншотами розрахунків через мобільний банкінг та платіжними інструкціями; розмір заявлених позивачем аліментів значно перевищує дохід відповідача, розмір заявлених позивачем витрат на утримання дітей не підтверджений належними доказами; відсутня доцільність відвідування молодшою дитиною приватного дитячого садочка та оренди позивачем квартири для проживання з дітьми. Просить відмовити в задоволенні позову.

20 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник наголошує на безпідставності аргументів сторони відповідача. Зазначає, що факт проживання дітей з матір`ю відповідачем не заперечується, а навпаки відповідач долучив до відзиву докази надання ним періодичної майнової допомоги дітям в якості «аліментів» саме шляхом перерахування коштів на картку позивача як особи, з якою діти проживають після розірвання шлюбу. Наголошувала на тому, що відповідач має фінансову можливість сплачувати на утримання дітей визначену у позові суму, однак несистематичність грошової допомоги дітям до моменту звернення позивача до суду та невизначеність розміру такої допомоги обумовлює доцільність стягнення аліментів саме у судовому порядку.

27 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представником відповідача зауважено про недоведеність позивачем суми витрат на утримання дітей, відсутність у відповідача джерел доходу, про які наголошувала позивач та зауважено, що відповідач має на утриманні батька, ОСОБА_6 , 1957 року народження, який є інвалідом з дитинства та потребує постійного лікування і стороннього догляду.

12.11.2025 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення письмових доказів на підтвердження витрат на утримання дітей.

У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала.

Відповідач в судові засідання не з`явився, представник відповідача надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, в якій зазначила, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що з 28.04.2018 року по 04.03.2024 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_5 . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 року у справі №182/4218/23 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем, що у письмових заявах відповідача по суті справи не заперечувалося.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 6 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. (ч. 2 ст. 184 СК України).

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифікованоЗаконом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ізст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідачем надано до суду платіжні інструкції щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку.

Однак з наведених платіжних інструкцій вбачається, що така допомога надавалася нерегулярно, тоді як положеннями ст. 180 СК України закріплено безперервний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Натомість із долучених представником позивача доказів вбачається, що діти відвідують заняття у спортивній школі ППНЗ «ДЮСШ «Комбат Айкідо Дніпро», молодша дитина відвідує приватний дитячий садочок, що в свою чергу, крім задоволення базових потреб дітей, потребує від батьків додаткових витрат на оплату такого відвідування.

Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, крім доходу за офіційним місцем роботи має дохід від здачі в оренду нерухомості, та оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дітей усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей у розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо перебування на його утриманні батька, ОСОБА_6 , 1957 року народження, у зв`язку з ненаданням належних доказів.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів на утримання дітей, суд, урахувавши розмір доходу відповідача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 12 вересня 2025 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,12,13,76-81,89,141,247,263-265,430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати зОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 12 вересня 2025 року до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев