Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2064/25
Провадження № 2/935/694/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у якому з урахуванням заяви про уточнення позову (а.с. 81) просять суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 64 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також 23 576,60 грн. страхового відшкодування витрат на поховання потерпілої та 200 423,40 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в особі дружини;

- стягнути на користь ОСОБА_2 32 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди завданої смертю матері внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позову вказує, що 19.05.2025 року приблизно о 10 год. 50 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Toyota Corola, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Коростишів по вул. Київській поблизу буд. 103 у напрямку м. Київ та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Зазначають, що позивач ОСОБА_1 є чоловіком померлої, позивач ОСОБА_2 є дочкою померлої.

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000815.

Вказують, що згідно з висновком експерта №617 від 24.06.2025 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 , проведеної в рамках кримінального провадження №0000815 зокрема встановлено, що тілесні ушкодження утворились прижиттєво від дії тупого твердого предмету(ів), що могло відповідати обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

05.08.2025 року органом досудового розслідування складено обвинувальний акт, який затверджено прокурором та передано на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області, яким відкрито провадження у справі №935/1877/25 (кримінальне провадження №1-кп/935/140/25).

Вважають, що матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілій було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілої.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Тoyota Corola", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дії якого загинула потерпіла, була застрахована у відповідача ПрАТ "СГ ТАС" (приватне), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №223642870 (чинного на дату ДТП).

Таким чином зазначають, що в результаті вищевказаної ДТП та її наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_4 , її чоловіку ОСОБА_1 (позивачу) та її дочці ОСОБА_5 , та її дочці ОСОБА_2 (позивачу), було завдано матеріальної та моральної шкоди. Дочка ОСОБА_5 , яка згідно нотаріальної заяви відмовилася від своєї частки на користь батька ОСОБА_1 (позивача). У зв`язку з чим вважають, що у позивачів виникло право на відшкодування завданої шкоди за рахунок відповідача, посилаючись на статті 21,22,23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 1187 ЦК України.

Зокрема, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З урахуванням викладеного зазначає, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 96 000 грн., які просять стягнути позивачі на свою користь.

Крім того вказують, що позивач ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю 2 групи, має обмеження життєдіяльності до самообслуговування 2 ступеня та до трудової діяльності 2 ступеня, є особою пенсійного віку з 2017 року, та має право на відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тому з урахуванням положень п 27.1. Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, що становлять 200 423,40 грн., враховуючи загальний ліміт страхової суми страховик..

Крім того зазначають, що ОСОБА_1 поніс витрати на поховання потерпілої, що становлять 23 576, 60 грн.

Відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» надіслали до суду відзив у яких заперечують щодо позовних вимог. Вказали, що відповідно п. 35.1., ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Станом на 27.08.2025 року позивачі не подали до АТ «СГ «ТАС» (приватне) жодних документів та заяву про виплату страхового відшкодування встановленого зразка по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 19.05.2025 року.

Оскільки, по дорожньо-транспортній пригоді досудове розслідування кримінальному провадженні №00000815 триває, то відповідно до положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для прийняття рішення по даній страховій справі не настав.

На даний час АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачами не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування який встановлений спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не надано рішення суду (Вироку) про притягнення особи цивільно-правова відповідальність якої забезпечена у АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Враховуючи вищевикладене, вважають, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) жодним чином не порушував права, свобод чи інтересів позивачів, а тому позовні вимоги до відповідача вважають передчасними. При цьому вказують, що посилання представника позивачів на судову практику щодо загального порядку відшкодування шкоди за наслідками ДТП є некоректним та безпідставним, оскільки АТ «СГ «ТАС» (приватне) не є завдавачем шкоди, а здійснює страхові виплати на підставі положень спеціалізованого законодавства, в якому вказано, що тільки наявність, зокрема, вироку суду є належною підставою для подальшого прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Категорично не погоджується з вимогою позивача, про виплату страхового відшкодування пов`язаної з втратою годувальника оскільки дана вимога суперечить нормам матеріального, процесуального права п.27.2 ст. 27 та п. 35.2 ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Станом на 27.08.2025 року ОСОБА_1 не виконано вимоги п.п. «е» 35.2 ст. 35 Закону, а саме не надано документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілої ОСОБА_4 (розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника.) Відповідно до наданих до позовної заяви документів ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 6862,58 грн.

Вказують, що згідно з Сімейним кодексом України особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на одну особу розрахунку на місяць встановлено з 1 січня 2025 року 2361,00 гривень.

Вважають, не доведеною належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, передбачену статтею 202 СК України, так і те, що ОСОБА_4 (померла) надавала ОСОБА_1 (позивачу) таку допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом його існування. Окрім того, ОСОБА_4 отримувала пенсію у розмірі 4412,15 грн. яка є меншою ніж у ОСОБА_1 .

Вказують, що ОСОБА_1 не надав інформації чи отримує він пенсію зв`язку з втратою годувальника, та чи звертався до відділу обслуговування громадян ПФУ із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058. Згідно статті 38 Закону «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

У відповіді на відзив позивач вважає необґрунтованими доводи відповідача у частині того, що строк для прийняття рішення про виплату не настав, а вимоги є передчасними.

Вважає, що вказане суперечить фундаментальним принципам відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки , обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, виникає незалежно від наявності вини особи, яка її завдала (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Страховим випадком є сам факт ДТП, внаслідок якої було завдано шкоди, а не винесення обвинувального вироку. Наявність вини водія не має правового значення для вирішення справи про виплату страхового відшкодування у даному випадку. Зазначає, що цю позицію неодноразово підтверджував Верховний Суд, зокрема у постановах (справа №447/2222/20, справа №208/4598/21).

Позивач та його представник адвокат Лабик Р.Р. в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлени належним чином. Представник у поданій вдповіді на відзив просить розгляд справи здійснювати без його участі. Позов з урахуванням заяви про уточнення позову підтримує та просить суд його задовольнити з наведених підстав.

Представник відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення №81 про вручення повістки. У матеріалах справи наявний відзив, у якому просять суд відмовити у задоволенні позову, тому суд розглянув справи без їх участі.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку

Судом встановлено, що органом досудового розсідування Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000815 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 с. 286 КК України за фабулою якого 19.05.2025 року приблизно о 10 год. 50 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Toyota Corola, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Коростишів по вул. Київській поблизу буд. 103 у напрямку м. Київ та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Коростишів, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Родинні зв`язки позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_4 , підтверджується наступними документами: свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , рішенням суду від 01.11.2024 року у справі №935/2674/24 згідно якого після розірвання шлюбу позивач залишала набуте у шлюбі прізвище « ОСОБА_6 »(а.с. 34,42,44)

31.07.2025 року прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури І. Цьомиком направлено до Коростишівського районного суду Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000815 від 19.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Потерпілими згідно змісту обвинувального акту є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 власника автомобіля марки «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 ., на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №223642870, який був діючий станом на 19.05.2025 року(дату ДТП), що підтверджується відомостями з Централізованої бази даних МТСБУ(а.с.52-54)

За змістом ч. 1,2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом із тим статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Так до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З матеріалів справи вбачається те, що страховий випадок настав 19.05.2025 року, тобто в період дії Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 21.05.2024 №3720-ІХ, який набув чинності з 01.01.2025 року.

Однак, згідно долучених позивачем відомостей Централізованої бази даних МТСБУ договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №223642870 укладений між відповідачем ПАТ «СГ «ТАС»(приватне) та водієм ОСОБА_3 до набрання чинності новим Законом, про що вказує відмітка про його чинність станом на 30.12.2024 року (а.с 53), але був чинним на момент ДТП 19.05.2025, а тому до врегулювання страхових випадків, які відбулися в період дії цього договору, слід застосовувати вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, тобто в попередній редакції. .

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , чинного станом на дату ДТП встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого

За змістом п. 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 27.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

За умовами частини третьої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечуючи щодо позовних вимог стягнення на користь позивачів страхових сум відповідач вказує, що позивачами не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування який встановлений спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не надано рішення суду (вироку) про притягнення особи цивільно-правова відповідальність якої забезпечена у АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Так, відповідно до висновку, викладеного у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21 ), зазначено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Враховуючи наведене вище вина водія транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування позивачам.

Суд враховує, що належними та допустимими доказами у сукупності підтверджено те, що 19.05.2025 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , забезпеченого у відповідача ПАТ «СГ «ТАС»(приватне) як страховика за полісом обов`язкового страхування, у результаті якої ІНФОРМАЦІЯ_3 настала смерть потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тобто смерть потерпілої є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Так в матеріалах справи наявний висновок експерта №617 від 24.06.2025 року за результатом проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 з якого зокрема вбачається, що смерть ОСОБА_4 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла: множинних переломів кісток основи та склепіння черепа з ушкодженням речовини головного мозку, перелому хребта з розривом спинного мозку, розриву грудинно- ключичного з?єднання справа, множинних переломів ребер справа з ушкодженням пристінкової, легеневої плеври та тканини легень, розривів капсул обох колінних та верхній правого ліктьового суглобів.

Також вказано, що при судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_4 метиловий, етиловий, ізопропиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

Згідно висновку експерта про проведення комплексної фототехнічної та експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди від 27.06.2025 року №КСЕ -19/106-25/10329 слідує, що відповідно до фактичних даних, що містяться у матеріалах справи (протокол огляду місця ДТП, протокол проведення слідчого експерименту від 04.06.2025 року, дані що містяться у файлі з відеозаписом із назвою «video_2025- точки зору 05-20 _11-31-59 mp4) з технічної точки зору у причинному зв?язку із виникненням даної ДТП є невідповідність дій водія автомобіля марки Toyota Corolla (номерний знак НОМЕР_7 ) ОСОБА_3 технічним вимогам п. 12.3 ПДР.

Враховуючи викладене вище та те, що відповідач ПАТ «СГ «ТАС»(приватне) є страховиком водія ОСОБА_3 ,який керував автомобілем «Toyota Corolla» цивільна правова відповідальність якого застрахована згідно полісу №223642870, тому саме на ПАТ «СГ «ТАС»(приватне) в межах суми страхового відшкодування (320 00 грн) покладено обов`язок відшкодувати шкоду в даному випадку заподіяну життю третьої особи, яка померла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Наведене відповідає меті здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначеної законом.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Відповідно до п. 27.3. статті 27 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV. страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Позивачами долучено до справи нотаріальну засвідчену заяву ОСОБА_5 (дочки померлої, яка не є учасником справи) від 23.06.2025 про її відмову від частки страхового відшкодування згідно ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,яка їй належить внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.05.2025 року, де загинула її мати ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет» установлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня 2025 року у місячному розмірі становить 8000 гривень.

Таким чином позивач ОСОБА_1 (чоловік померлої) та позивач ОСОБА_2 (дочка померлої) є особами які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , що становить загалом становить 96 000 грн. (12 мінімальних заробітних плат), які слід стягнути з відповідача на користь позивачів в межах заявлених вимог, що є мінімально гарантованим загальним розміром страхового відшкодування моральної шкоди.

Також відповідно до п. 27.2. статті 27 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV

страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випаду.

Так звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх порушених прав в частині наявного права на відшкодування страхової регламентної суми як особи, що втратила годувальника на підставі статті 27-2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посилається на те, що він є непрацездатним( перебуває на пенсії), має встановлену інвалідність 2 групи безстроково та перебував на утриманні своєї дружини, яка загинула внаслідок ДТП.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Для отримання страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у п. 35.2 вказаної статті, а саме: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Разом із тим підпунктом «е» пункту 35.2 статті 35 Закону не встановлено чіткого переліку документів на підтвердження факту перебування особи на утриманні потерпілого.

На підтвердження наявності обставин перебування позивача на утриманні загиблої надано довідку до акту огляду медико-соціальною комісією №864646 від 22.11.2017 року згідно якої ОСОБА_1 , встановлено 2 групу інвалідності безстроково. Протипоказана важка фізична праця, рекомендовано лікування у хіміотерапевта.

Крім того відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда №2031 , позивачу ОСОБА_1 встановлено обмеження життєдіяльності до самообслуговування 2 ступеня, до трудової діяльності 2 ступеня.

Відповідно до долучених витягів з реєстру Коростишівської територіальної громади слідує, що позивач ОСОБА_1 та загибла його дружина ОСОБА_4 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 з 21.03.1984 року.

Згідно акту про засвідчення потреби та факту перебування на утриманні від 22.05.2025 року ОСОБА_1 , мав потребу в утриманні та фактично перебував на утриманні у загиблої ОСОБА_4 , а остання мала змогу утримувати відповідного утриманця.

На підтвердження неналежного стану здоров`я позивача ОСОБА_1 надано виписку з медичної картки хворого від 03.06.2025 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростишівської міської ради, згідно якої ОСОБА_1 встановлено діагноз: злоякісне новоутворення сигмоподібної кишки, стареча ядерна катаракта лівого ока. Зокрема у анамнезі хвороби вказано, що запис про зазначений діагноз вносився з 02.12.2021 року.

Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України від 04.06.2025 року слідує, що розмір щомісячної пенсії позивача ОСОБА_1 становив 6094, 51 грн., арозмір пенсії загиблої дружини ОСОБА_4 становив 4011, 73 грн.

На переконання суду зазначені документи, що наявні у матеріалах справи у сукупності є належними, допустимими і достатніми доказами на підтвердження перебування позивача на утриманні померлої ОСОБА_7 ..

Аналіз наявних у справі матеріалів вказує те, що позивач ОСОБА_1 на час настання страхового випадку, що мав місце 19.05.2025 року мав повних 75 років, був і є на даний час непрацездатною особою (отримує пенсійне забезпечення), мав встановлену інвалідність 2 групи та обмеження до працездатності та до самообслуговування, що в сукупності вказує на те, що він перебував на утриманні загиблої дружини, а тому має право на отримання страхового відшкодування шкоди, завданої її смертю.

Отримання відповідачем більшого доходу на 2082,78 грн. про який у відзиві зазначає відповідач в даному випадку з огляду на встановлену інвалідність 2 групи та встановлені у зв`язку з цим обмеження його життєдіяльності, та працездатності не виключають його можливість перебування на утриманні його колишньої дружини.

У зв`язку з чим позивач як особа, що втратила годувальника на підставі статті 27-2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю своєї дружини. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з 01 липня 2022 року та на дату ДТП , що мала місце 19.05.2025 року розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено у сумі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 200 432,40 грн. у рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника в межах ліміту страхової суми із розрахунку: 8 000 грн. х 36 мінімальних заробітних плат - 96 000 грн (страхова виплата моральної шкоди позивачам відповідно до п. 27.3 Закону України №1961-IV), тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.( п. 27.4. ст. 27 Закону України №1961-IV).

На підтвердження понесених позивачем витрат на поховання загиблої ОСОБА_8 у загальному розмірі 23 576, 60 грн. надано наступні документи: накладну від 19.05.2025 року виданої ФОП ОСОБА_9 (ас. 49) згідно якої сума витрат на хрест, труну,подушку, рушники, покривала, хустинки, вінок та транспортні витрати(катафалк) становить 21 660 грн., договір замовлення на організацію та проведення поховання №00754(на проведення ритуальних послуг, встановлення хреста) від 19.05.2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №191 від 19.05.2025 року до вказаного договору на суму 1916,66 грн., що є належними доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на поховання, що підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову та стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи задоволення позовних вимог, а також те, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 200 грн. враховуючи заявлені позивачами вимоги у загальному розмірі 320 000 грн.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст. 15, 16, 999, 1187 ЦК України, Закону України «Про страхування», і керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у розмірі 64 000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , страхове відшкодування витрат на поховання потерпілої у розмірі 23 576,60 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , страхове відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 200 423,40 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_9 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у розмірі 32 000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ЄДРПОУ: 30115243 на користь держави судовий збір у сумі 3 200 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», , місцезнаходження: проспект Берестейський, 65, м. Київ.

Повний текст судового рішення складено 10.12.2025 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО