ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9988/25 Справа № 185/5201/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2025 року по справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, боржник: ОСОБА_1 , по цивільній справі №185/5201/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №185/5201/15-ц (а.с. 46-48), в обґрунтування якої зазначило про те, що 19.11.2015 року Павлоградським міськрайонним суд Дніпропетровської області був виданий виконавчий документ №185/5201/15 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Виконавчій документ був направлений до Покровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області.

14 вересня 2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

При встановленні обставин державним виконавцем при виїзді за адресою, яка вказана у заяві про відкриття виконавчого провадження, встановлено що боржник не проживає на території Покровського району, а згідно виконавчого документа боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим 04 жовтня 2016 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Станом на 30.05.2025 року оригінал виконавчого документа до банку не поступав. В процесі розшуку оригіналу виконавчого документа був направлений запит до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на що отримана відповідь від 03 червня 2025 року згідно якої виконавчий документ №185/5201/15-ц від 19.11.2015 року за яким боржником є ОСОБА_1 до ВДВС Донецької області не надходив і на виконанні не перебуває.

Вважає, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання становить три роки, але оскільки оригінал виконавчого документу втрачено, стягувач був позбавлений можливості повторно пред`явити його до виконання.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2025 року у задоволенні заяви АТ КБ «Приват Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, заінтересована особа: ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 74-75).

Не погодившись з такою ухвалою, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву (а.с. 87-88).

Боржник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Легезіна О.Г. скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін (а.с. 118-120).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2015 року Павлоградським міськрайонним суд Дніпропетровської області прийнято рішення по справі №185/5201/15, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №DOI1GF00000002 від 10.05.2005 у розмірі 32 160 (тридцять дві тисячі сто шістдесят) доларів США, з якої 27 539 доларів США 37 центів заборгованість за кредитом, 2 613 доларів США 87 центи - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 464 доларів США 40 центів заборгованість по комісії за користування кредитом, 11 доларів США 48 центів штраф (фіксована частина), 1 530 доларів США 88 центів штраф (процентна частина) та судові витрати у розмірі 3 740 (три тисячі сімсот сорок) грн. (а.с. 41) .

25 листопада 2015 року представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Бузоверею Є.В. був отриманий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 32 160 (тридцять дві тисячі сто шістдесят) доларів США, судові витрати у розмірі 3 740 (три тисячі сімсот сорок) грн (а.с. 43).

Відповідно до наданої заявником копії виконавчого листа №185/5201/15 від 19 листопада 2015 року строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув 12 вересня 2016 року (а.с. 54, 64).

В матеріалах цивільної справи відсутні дані щодо повернення виконавчого документу на вимогу суду.

Відповідно до відповіді начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03 червня 2025 №18074/21343-12-25/15.1 згідно даних АСВП виконавчий документ №185/5201/15-ц від 19.11.2015 року до відділів державної виконавчої служби не надходив і на виконанні не перебуває.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд виходив з того, що факт втрати зазначеного виконавчого листа не доведено. Також, заявником не зазначено жодної поважної причини пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

З таким висновком погоджується й апеляційна інстанція з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Як вказано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі №643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі №2-162/12 (провадження №61-14111св20).

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази, а суд має перевірити, чи не було виконано судове рішення, чи не втратило рішення законної сили, чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин, чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання, а також обставини втрати виконавчого документа (коли виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується).

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України "Про виконавче провадження" строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає із спливом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

З матеріалів справи видно, що 25 листопада 2015 року представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Бузоверею Є.В. був отриманий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 32 160 (тридцять дві тисячі сто шістдесят) доларів США, судові витрати у розмірі 3 740 (три тисячі сімсот сорок) грн (а.с. 43).

Відповідно до наданої заявником копії виконавчого листа №185/5201/15 від 19 листопада 2015 року строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув 12 вересня 2016 року (а.с. 54, 64).

Постановою старшого державного виконавця Покровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Пахолкою А.О. від 04.10.2025 року було закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/5201/15-ц виданого 19.11.2015 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавчого провадження.

На момент видачі спірного виконавчого листа (листопад 2015 року) був чинним Закон №606-XIV.

У силу положень статей 22 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 указаного Закону регламентовано питання переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону №606-XIV).

Однак, Законом №1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (стаття 12 Закону №1404-VIII).

Частиною четвертою статті 12 Закону №1404-VIII регламентовано питання переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону №1404-VIII).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02 червня 2016 року №1404-VIII) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Заявник вказує, що оригінали виконавчих листів були втрачено при пересилці.

Разом з цим, як видно з наданої заявником копії постанови старшого державного виконавця Покровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Пахолкою А.О. від 04.10.2025 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/5201/15-ц виданого 19.11.2015 року було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавчого провадження (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби).

При цьому, в постанові не зазначено до якого органу ДВС необхідно надіслати виконавчий лист за належністю. В резолютивній частині постанови зазначено про те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/5201/15-ц виданого 19.11.2015 року закінчити, копію постанови направити сторонам та органу, що видав виконавчий лист. Також у вказаній постанові відсутні відомості щодо направлення виконавчого листа до відповідного ДВС чи стягувачу.

Про вказану постанову заявнику було відомо враховуючи те, що така надається заявником разом із заявою, а також про яку заявником було зазначено при зверненні до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у травні 2025 року. В матеріалах справи відсутні відомості щодо дати отримання такої постанови стягувачем.

Разом з тим, заявник не звертався до відділу ДВС в провадження якого перебував виконавчий лист та постановою якого було закінчено виконавче провадження з метою надання йому інформації чи направлявся вказаним відділом виконавчий лист до відповідного відділу ВДВС за належністю, або був повернутий на адресу стягувача з наданням відповідних доказів на підтвердження цього.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження того, що виконавчий лист, який є предметом розгляду у даній справі направлявся Покровським РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області до іншого ДВС та неотримання виконавчого листа таким ДВС.

Тобто, заявник не надав підтверджувальних документів, що втрату виконавчого листа було здійснено Покровським РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області при пересилці його до іншого ДВС.

Також, заявником не надано доказів на підтвердження того, що виконавчий лист не надходив до стягувача з Покровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

А тому, сама по собі відповідь начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03 червня 2025 №18074/21343-12-25/15.1 відповідно до якої згідно даних АСВП виконавчий документ №185/5201/15-ц від 19.11.2015 року до відділів державної виконавчої служби Донецької області не надходив і на виконанні не перебуває, без наявності підтверджень стосовно того, що Покровським РВДВС виконавчий лист було надіслано за належністю до відповідних органів ДВС Донецької області, а також без спростування того факту, що виконавчий лист не повертався до стягувача, не може бути беззаперечним доказом того, що виконавчий лист було втрачено.

Відтак, суд позбавлений можливості видати дублікат виконавчого листа, оскільки дублікат виконавчого листа видається тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Заявником не надано суду жодного належного та достатнього доказу, який би свідчив про втрату отриманого оригіналу виконавчого документа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, оскільки заявником не надано належних доказів щодо втрати оригіналу виконавчого листа, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до видачі дубліката виконавчого листа.

Також, районний суд правомірно вважав, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчих листів до виконання і не навів поважних причин пропуску такого строку, а також не долучив до справи належних та безспірних доказів втрати оригіналів виконавчих листів.

При цьому, колегія суддів враховує тривалість невиконання судового рішення, що свідчить про відсутність контролю й невжиття своєчасних заходів щодо пошуку виконавчого листа та подання його до виконання, оскільки з моменту винесення постанови від 04.10.2016 року, Банк почав здійснювати дії направленні на пошук виконавчого листа лише у травні 2025 року, тобто більше ніж через вісім років.

Суд приходить до висновку, що наведені в заяві АТ КБ «ПриватБанк» обставини не можна вважати поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом тривалого часу до моменту звернення до суду із вказаною заявою, оскільки вони не доводять існування обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Суд звертає увагу, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Отже, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та про відмову видачі дублікату виконавчого листа.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з ухвалою суду та переоцінки висновків, при цьому, будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які б могли бути підставою, передбаченою ст. 376 ЦПК України, для скасування судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 26 листопада 2025 року.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна