Номер провадження 2-о/205/334/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дорошенко Г.В., розглянувши матеріали заяви адвоката Гайтан Катерини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання смерті особи у разі неможливості реєстрації органом держаної реєстрації актів цивільного стану факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гайтан К.О. в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою, в котрій просить винести рішення, яким визнати факт смерті Громадянина України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 09 березня 1999 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 годині у міжнародних водах на судні Каравос Гармоні. Причина смерті: неозначена смерть. Була проведена кремація.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 року, цивільну справу №205/17603/25, провадження №2-о/205/334/25, було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В., яка передана судді канцелярією суду 25.11.2025 року.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд доходить висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту смерті в порядку окремого провадження суддею враховано, що ця заява повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим 294 ЦПК України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Звертаючись з даною заявою до суду, заявник зазначає, що відповідно до свідоцтва про смерть з апостилем та перекладом з португальської мови українську, свідоцтво запис: НОМЕР_3 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 годині у міжнародних водах на судні Каравос Гармоні. Причина смерті: неозначена смерть. Була проведена кремація.

На території Федеративної Республіки Бразилія були видані документи про його смерть, однак, вказані документи не дозволяють заявнику отримати свідоцтво про його смерть встановленого зразку.

Відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, чинним законодавством передбачено порядок визнання документів, виданих органами іноземних держав на підтвердження факту смерті, а саме: їх легалізація в установленому законом порядку, або такий порядок може бути визначений міжнародно-правовим договором.

У статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

10 січня 2002 року Верховна Рада України дала згоду на приєднання України до Конвенції 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Конвенція набрала чинності для України 22 грудня 2003 року і застосовується у відносинах з державами, що не висловили заперечень проти приєднання України до Конвенції.

14 серпня 2016 року Федеративна Республіка Бразилія теж стала державою-учасницею Конвенції, що скасовує легалізацію іноземних офіційних документів (Гаазької конвенції).

Частинами 1, 2 статті 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів передбачено, що вона поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

У силу статті 2 Конвенції, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Статтею 3 наведеної Конвенції визначено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

В силу вимог статей 4, 5 Конвенції передбачений статтею 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок «Apostille» (ConventiondelaHayedu 5 octobre 1961)» повинен бути викладений французькою мовою.

Апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах передбачено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Оскільки свідоцтво про смерть видано на підставі вимог чинного законодавства іноземної держави, на території якої помер син заявника, то до нього підлягають застосуванню положення Конвенції 1961 року.

Відповідно до роз`яснень, даних в пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998) рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Адвокатом Гайтан К.О. у заяві зазначається, що свідоцтво про смерть сина заявника, видане на території Федеративної Республіки Бразилія, не дозволяє заявнику отримати свідоцтво про його смерть встановленого зразка.

Проте, до матеріалів справи не долучено доказів неможливості використання на території України свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , видане компетентними органами іноземної держави при вирішенні питань та здійсненні юридично значущих дій тощо, та не наведено правового обґрунтування для встановлення факту смерті ОСОБА_2 в порядку окремого провадження та повторного видачі свідоцтва про його смерть.

Таким чином, до поданої заяви заявником не надано доказів неможливості відновити свої права у інший спосіб, ніж визнання факту смерті особи у певний час.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником до заяви не долучено доказів сплати судового збору за подання даної заяви та не додано доказів звільнення від сплати такого.

Згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що з 01.01.2025 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн, у зв`язку з цим 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 605,60 грн.

Дана заява подана за допомогою підсистеми «Електронний суд», тому в даному випадку застосовується понижуючий коефіцієнт 0.8 (605,6 х 0,8 = 484,48 грн).

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання до суду даної заяви в розмірі 484,48 грн за реквізитами Новокодацького районного суду міста Дніпра, а саме: отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Нов.р/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0004633, код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу 101 __(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України; Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Новокодацький районний суд міста Дніпра (назва суду, де розглядається справа), та надати суду докази сплати судового збору, або надати докази звільнення від сплати судового збору.

Наведені недоліки заяви у сукупності унеможливлюють відкриття суддею провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, дану заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 12, 185, 260, 261, 296 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Гайтан Катерини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання смерті особи у разі неможливості реєстрації органом держаної реєстрації актів цивільного стану факту смерті залишити без руху.

Надати заявнику п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернеться заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Дорошенко