Рівненський міський суду Рівненської області у складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
секретар судового засідання Литвиненко В.М.,
з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
В судовому засіданні позивач та представник позивача обґрунтування позовних вимог підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважної причини неявки до суду та відзиву на позов не подали.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку задовольнити частково позовні вимоги з наступних підстав.
Суд встановив, що власником автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач ОСОБА_1 (серія СТО №694270).
Транспортний засіб «Volvo », д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (серія НОМЕР_5 ).
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2025 року встановлено, що 18 квітня 2025 року, о 17 год. 00 хв., в м.Рівне, вул. Кулика і Гудачека, 17, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.3 Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень та завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК«Перша» про ДТП та подав заяву від 19.04.2025 року про страхове відшкодування за подією, що сталась 18.04.2025 року з вини водія ОСОБА_3 , відповідальність якого застраховано за полісом страхування ПрАТ «СК«Перша» та просив виплатити розмір страхового відшкодування.
На відшкодування відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 з врахуванням зносу страхова компанія виплатила 42 596 (сорок дві тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн. 80 копійок. Вказана сума виплачена Позивачу 01.07.2025, що підтверджується скріном із застосунку «ПриватБанк».
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Частиною першою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Однак, суд звертає увагу на відсутність надання позивачем будь-яких доказів на підтвердження реальних змін (погіршення) способу його життя, та те що ці зміни перебували в причинному зв`язку пов`язаному з ДТП. А тому, суд приходить до висновку стягнути з відповідача ОСОБА_3 , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 00 коп.
Також підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України), витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункт 2 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 60 коп. та оплачено витрати експерта на суму 8600 грн. 00 коп., про що в матеріалах справи свідчать платіжні документи. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1036 грн. 30 коп.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати про що зазначено в рішенні у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відтак, суд приходить до висновку зменшити розмір витрат на професійну (правничу) допомогу до 6 000 гривень. Зазначена сума є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат, з урахуванням складності справи, кількості судових засідань з участю адвоката, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі наведеного та керуючись 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1036 (одну тисячу тридцять шість гривень, 30 копійок) судового збору, 8600 грн (вісім тисяч шістсот) гривень витрат за проведення автотоварознавчої експертизи та 6000 (шість тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення виготовлено 12.12.2025 року.
Суддя Харечко С.П.