Справа № 698/821/25
Провадження № 2/698/455/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Пугачовської Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Калинопіль, Звенигородського району, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Вечірко Наталія Вікторівна щодо предмету спору про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гуляйполе Звенигородського району Черкаської області померла її мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,01 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої в адміністративних межах Гуляйпільської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

03 грудня 2024 року ОСОБА_3 був складений заповіт, згідно з умовами якого земельна ділянка, площею 2,01 га, яка належала їй згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 014403, заповідалася дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та синові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інші спадкоємці за заповітом чи за законом відсутні.

12.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Вечірко Наталії Вікторівни із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропущенням, встановленого ст. 1270 ЦК України, шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, про що нотаріусом винесено постанову за вих. № 227/02-31 від 12.08.2025 року.

Причиною пропуску визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач зазначає об`єктивні життєві обставини, які існували на той час, зокрема, те, що вона не була обізнана про те, що мати включила її до заповіту в частині спадкування земельної ділянки.

Позивач вказує, що мати певний період до смерті проживала в сім`ї свого сина ОСОБА_2 , який здійснював за нею догляд, та ОСОБА_1 вважала, що мати все своє майно заповість брату.

Враховуючи, що термін подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 15 липня 2025 року, позивач просить суд постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, враховуючи обставини викладені в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Третя особа приватний нотаріус Вечірко Н.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень щодо заявлених вимог не висловила.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Керуючись положеннями ст. 228 ч.2 ЦПК України, з урахуванням обставин справи, а саме визнання позову у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, відповідачем, суд вважає за можливе не досліджувати докази наявні у справі.

У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

У силу ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

У той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного, можна зробити висновок, що прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом слід подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 вказує те, що була не обізнана про існування заповіту, оскільки мати певний період до смерті проживала в сім`ї її брата ОСОБА_2 , який здійснював догляд за матір`ю.

За змістом пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, на переконання суду, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вказані позивачем обставини призвели до неможливості подати ним заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України.

При оцінці встановлених обставин, суд виходить з загальних засад цивільного судочинства, верховенства права, бере до уваги, крім встановлених обставин причин пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, також те, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері, незначний строк пропуску на подачу вказаної заяви.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

З огляду на вищенаведене, суд визнає поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а тому суд приходить до висновку про необхідність надання позивачу додаткового строку в 2 (Два) місяці, (починаючи з дати набрання даним рішенням законної сили по 03.02.2026 року включно) для подання до Калинопільської державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Гуляйполе, Звенигородського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 17.01.2025 року за № 16.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.10,13, 258-273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк терміном 2 (Два) місяці, (починаючи з дати набрання даним рішенням законної сили по 03.02.2026 року включно) для подання до Калинопільської державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Гуляйполе, Звенигородського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 17.01.2025 року за № 16.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий Баранов О.І.