КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8805/25
Провадження № 2/552/3523/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.,

За участю секретаря судових засідань Дмитриченковій Ю.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.01.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір № 5078434, відповідно до якого кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідачем не виконувалися умови договору, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 38060,00 грн., яка складається з 20000,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням та 18060,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами. Просили суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАТНЕРС» заборгованість за договором №5078434 від 06.01.2022 року в розмірі 38060,00 грн., понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.

29.10.2025 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що судом було винесено відповідну ухвалу.

В судове засідання ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» свого представника не направив, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір №5078434, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 1.3. цього договору надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній в п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

Згідно пункту 1.2. договору розмір (сума) кредиту 20000,00 грн.

Вказаний договір підписано ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

В подальшому 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 5078434 від 06.01.2022 року.

Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відповідача за цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений договір укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України.

При цьому, на виконання приписів ч.1ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положеньст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором про споживчий кредит № 5078434 від 06.01.2022 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 , новим кредитором/ стягувачем є ТОВ «Факторинг Партнерс» відповідно до договору факторингу від 26 липня 2024 року №26-07/2024.

Згідно зіст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ёВідповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, кредитодавець свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти.

У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором № 5078434 від 06.01.2022 року своєчасно не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з 20000,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням та 18060,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги.

При цьому суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача, що позивачем при поданні позову до суду було пропущено строк позовної давності, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12 березня 2020 року на всій території України введено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року.

Тобто вказаний Закон установлює, що під час дії карантину, строки, визначені статтею 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, а тому у разі закінчення процесуального строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

Крім того Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24лютого 2022року №2102-ІХ (далі - Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, зважаючи на те, що, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача, відповідачеві нарахована заборгованість за період з 06.01.2022 року по 05.02.2022 року, суд приходить до висновку, що представник позивача звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. позивачем надано акт прийому-предачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 13 000 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення, крім заборгованості за кредитним договором, з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та 13 000 грн. на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст.10,12,81,141,259,263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 5078434 від 06.01.2022 року в розмірі 38060,00 грн., судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн., а всього 53482,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521 , ідентифікаційний ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення виготовлено 10.12.2025 року.

Головуючий Турченко Т.В.