Провадження № 2/175/1956/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Дніпровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.

з секретарем Кульпіною Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту знаходження на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту знаходження на утриманні. Позивач в своєму позові посилається на те, що спільно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з грудня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Попередній шлюб ОСОБА_3 було припинено з листопада 2015 року, рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 06.07.2017 року набрало законної сили 06.08.2017 року. Мешкала з ОСОБА_3 та своєю донькою від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 мешкав за цією адресою без реєстрації. Позивач з ОСОБА_3 мешкали разом, вели спільне господарство, купували предмети побуту, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки один до одного, разом виховували неповнолітню доньку позивача ОСОБА_6 , 2004 р.н., рідний батько якої помер в 2012 році. Після початку військової агресії російської федерації проти України 14 квітня 2022 року ОСОБА_3 як особа з військовим досвідом був мобілізований у підрозділ розвідки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув під час виконання завдання від вогнепально-осколкового поранення. Після загибелі ОСОБА_3 позивач звернулась в Дніпровський районний ТЦКСП з заявою про отримання одноразової грошової допомоги як сім`ї загиблої особи. Листом № 5079 від 19.08.2023 року їй було надано роз`яснення про необхідність пред`явлення документів, що заявниця була членом сім`ї загиблого сержанта ОСОБА_3 та документів, якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого. В зв`язку з цим, звернулась в суд з позовом, в якому просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 06 серпня 2017 по 06 лютого 2023 року та факту знаходження на утриманні ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», що набрав чинності 25 квітня 2025 року, визначено змінити найменування Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області. Також визначено, що зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду".

06 травня 2025 року постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 надала суду відзив на позов, проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення проти позову обгрунтовувала тим, що її син ОСОБА_3 працював, в той час як ОСОБА_1 є працездатною особою, але не працювала. Грошові кошти, які ОСОБА_3 пересилав під час знаходження в ЗСУ позивачу були пов`язані не з утриманням позивача, а з тим, що позивач організовувала покупку та доставку на фронт необхідних ОСОБА_3 речей. Її син ОСОБА_3 дійсно після розірвання шлюбу проживав спільно з позивачем, проте таке проживання не було постійним. Дійсно її син був закоханий в позивача, мав до неї почуття та можливо дійсно бажав створити з нею повноцінну сім`ю, проте за життя так і не встиг цього зробити. Просила суд позовну заяву залишити без задоволення в повному обсязі.

Відповідач Міністерство оборони України правом на подання відзиву на позов не скористався, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте про причини неявки не повідомив, відповідних заяв чи клопотань не надавав.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 : в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте про причини неявки не повідомив, відповідних заяв чи клопотань не надавав.

З`ясувавши думку представників сторін, допитавши свідків, дослідіивши матеріали справи, а також всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 30 жовтня 1976 року, актовий напис № 62.

ОСОБА_3 перебував в шлюбі з ОСОБА_4 з 09 жовтня 1997 року, який розірваний рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року у справі № 175/4163/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 11 січня 2013 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №06.

ОСОБА_1 зареєстрована разом з донькою ОСОБА_9 та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Довідки про склад сім`ї та проживання, виданої Новоолександрівною сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області № 395 від 14.02.2023 року разом з ОСОБА_1 з грудня 2015 року за цією адресою проживав без реєстрації співмешканець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перебували.

З 14 квітня 2022 року після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_3 був мобілізований у підрозділ розвідки, що підтверджується копією Військового квитка серії НОМЕР_3 .

06.02.2023 року Військова частина НОМЕР_4 надіслала ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомлення №369 про смерть сержанта ОСОБА_3 , з 14.04.2022 року призначеного на посаду старшого розвідника розвідувального взводу військової частини НОМЕР_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_8 загинув під час виконання службового обов`язку пов`язаного з захистом Батьківщини в результаті отриманого вогнепально-осколкового поранення, не сумісного із життям, в н.п. Дворічна Куп`янського району Харківської області.

13 лютого 2023 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 , актовий запис № 152.

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась ІНФОРМАЦІЯ_9 з заявою щодо роз`яснення порядку отримання одноразової грошової допомоги як сім`ї загиблої особи.

Листом № 5079 від 19.08.2023 року позивачу надано роз`яснення, що у редакції статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Без документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що заявниця була членом сім`ї загиблого сержанта ОСОБА_3 та документів, якими встановлено факт перебування на утримання загиблого, неможливо встановити право на отримання частки одноразової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 м№ 168.

Позивачка вважає, що має право разом з матір`ю загиблого ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_2 на отримання частки грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця який загинув під час дії воєнного стану передбаченої п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року.

Проте, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не встигли зареєструвати офіційно шлюб в органах держаної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати відповідну частку грошової допомоги, для цього позивачу необхідно довести факт проживання разом із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та встановити факт перебування на його утриманні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факт знаходження на утриманні.

Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з грудня 2015 року по день смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується:

- Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року № 175/4163/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ПАТ КБ «Приватбанк», про розірвання шлюбу, визнання частки у спільному майні подружжя та поділ спільного майна подружжя, в якому встановлено, то сторони разом не проживають з листопада 2015 року, позивач ОСОБА_4 в обґрунтування позову зазначала, що «вони з відповідачем вже досить тривалий час проживають окремо, та фактично утворили нові сім`ї».

- довідкою про склад сім`ї та проживання, виданої Новоолександрівною сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської обласиті № 395 від 14.02.2023 року згідно якої разом з ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 з грудня 2015 року проживав без реєстрації співмешканець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6

- полісом №АМ/7760265 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ від 03.01.2019 року, згідно якого страхувальник ОСОБА_3 застрахував свою відповідальність при керуванні ТЗ CHERY A15 AMULET, держномер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 23.10.2007 року.

- військовим квитком НОМЕР_3 ОСОБА_3 , де на останній сторінці рукописним текстом написано (мовою оригіналу) «Жена » та зазначено номер телефону позивача ОСОБА_1 ;

- оригіналами особистих документів та речей ОСОБА_3 , в тому числі: посвідчення водія, військового квитка, ощадної книжки, трудової книжки, дипломів учбових закладів, всіх нагород та наградних книжок до них, тощо.

- чеками, паспортами та гарантійними талонами на придбання та оплату ОСОБА_3 побутової техніки та будівельних матеріалів в будинок АДРЕСА_3 , за адресою якого мешкали однією сім`єю з ОСОБА_1 для спільного використання, а саме: водяного насосу від 29.05.2019 р. платник ОСОБА_3 , газової колонки Roda JSD20-А6 від 05.11.2019 споживач ОСОБА_3 , пральної машини LG F2J5HY4W від 01.02.2020 отримувач ОСОБА_3 , тримера бензинового Fotesta FC-43 від 24.06.20 платник ОСОБА_3 , музикального центру LG CM-4360 від 15.10.2020 року платник ОСОБА_3 , перфоратору прямого Dnipro від 08.09.2021 покупець ОСОБА_3 . єврозабору 32 прольоти з монтажем (Договор №7/4 від 01.07.19 р.) замовник ОСОБА_3 , єврозабор 12 прольотів з монтажем(Договор №8/21 від 15.09.21 р.) замовник ОСОБА_3

- скриншотами телефонної переписки ОСОБА_3 з ОСОБА_1 в якій ОСОБА_3 звертався до позивача як до дружини та висловлював намір зареєструвати шлюб;

- чеком від 11.11.2022 року на придбання обручки для ОСОБА_1 (оплата з карти ОСОБА_3 );

- фотографіями проведення 10.02.2023 року прощання з ОСОБА_3 перед похованням за адресою його фактичного проживання разом з позивачем - АДРЕСА_2 .

- факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як дружини та чоловіка в судовому засіданні підвердили свідки.

Свідок ОСОБА_10 надав суду пояснення, що був знайомий з ОСОБА_3 більше 20 років, його мати ОСОБА_2 бачив два рази в житті коли перевозив речі ОСОБА_11 до будинку його матері після розлучення з першою дружиною ОСОБА_12 . Часто бував в будинку ОСОБА_13 , з якою ОСОБА_14 мешкав разом в с.Кам`янське. Сприймав їх як чоловіка та дружину, стосунки між ними та також з донькою ОСОБА_13 були добрі. ОСОБА_1 та ОСОБА_14 ремонтували будинок. Знає, що вони такожє хотіли збудувати гараж. Сім`ю забезпечував ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_14 пішов воювати, то на його прохання його знайомі та ОСОБА_1 придбали та доставили йому на фронт все необхідне. ОСОБА_15 все організувала як дружина. Коли ОСОБА_14 прийшов на 3 дні з фронта у відпустку, то повідомив, що хоче одружитися з ОСОБА_15 . Свідок запропонував все органиізувати в органах ДРАЦС, але ОСОБА_14 сказав, що він хоче свадьбу, а не просто реєстрацію, але потім загинув. Був присутній при похованні. Тіло ОСОБА_11 спочатку для прощання привезли в будинок ОСОБА_13 в с.Кам`янка, де він мешкав, а вже протім повезли до будинку його матері в с.Сурсько-Литовське.

Свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що познайомився з ОСОБА_3 10-12 років назад. До початку війни був часто у ОСОБА_11 вдома в с.Кам`янка, де він мешкав та вів спільне господарство разом з ОСОБА_17 та її донькою ОСОБА_18 з якою були дуже добрі сімейні стосунки. ОСОБА_19 часто просив його допомагати по господарству у дворі, в будівельних роботах протягом 3-х років. Разом з ОСОБА_19 заливали бетон у фундамент, будівельні матеріали купував ОСОБА_19 . Свідок був присутній в будинку ОСОБА_13 в с.Кам`янське при проведенні прощання з ОСОБА_3 перед його похованням.

Факт знаходження ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 підтверджується:

- копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_8 від 19.03.2001 року, з якої вбачається що в період спільного проживання з ОСОБА_3 . ОСОБА_1 працювала періодично, з 17.10.2017 по 04.07.2018 року, з 16.12.2020 по 09.03.2021 року перебувала на обліку в Дніпропетровському центрі професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості на курсах фахового навчання;

- довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» від 17.02.2023 року № ГФ-00000002, згідно якої ОСОБА_1 працювала з 10.03.2021 по 21.12.2022 на порсаді Наклеювач заготовок з доходом 72722,37 грн. за календарний рік без врахування утримань, тобто отримувала мінімальну заробітну плату, встановлену Законом «Про державний бюджет на 2022 рік»;

- випискою АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2023 року по картці/рахунку НОМЕР_9 +++++ НОМЕР_10 , відкритої на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.04.2016-14.02.2023, з якої вбачається, що відправник ОСОБА_3 регулярно перераховував через додаток Приват24 грошові кошти на карту ОСОБА_1 в різних сумах, останнє зарахування датоване 05.02.2023 року;

- випискою АТ КБ «Приватбанк» від 22.02.2023 року по картці/рахунку НОМЕР_11 +++++ НОМЕР_12 , відкритої на ім`я ОСОБА_9 за період з 01.01.2022-05.02.2023, з якої вбачається, що відправник ОСОБА_3 через додаток Приват24 перераховував також грошові кошти на карту доньки позивача ОСОБА_9 , останнє зарахування датоване 05.02.2023 року;

- поясненнями відповідача ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні, яка пояснила суду, що ОСОБА_1 є працездатною, але ніколи не працювала, в той час як її син ОСОБА_3 постійно працював за забезпечував позивача, а ОСОБА_1 від нього були потрібні тільки гроші.

Особи, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, не вважаються подружжям, а вважаються членами однієї сім`ї (родини) і на визначених осіб закон покладає взаємні майнові права та обов`язки.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі №320/4964/17 (провадження №61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/11423/22 (провадження 61-2916сі24), від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 (провадження №61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження №61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц (провадження №61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц (провадження №61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі №531/295/19 (61-3071cв21).

У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі №587/302/16 (провадження №61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, обов`язком суду при їх оцінці.

Не буде суперечити моральним засадам суспільства одночасне перебування жінки (чоловіка) у зареєстрованому шлюбі з одним чоловіком (жінкою) подружні відносини (стаття 21 СК) та проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком (жінкою) як відносини членів однієї сім?ї (стаття 74 СК).

Таким чином, зберігається законодавче визначення сім`ї, яку складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права (частина друга статті 3 СК) та подібні відносини не суперечать моральним засадам суспільства (вони є дозволеними у розумінні частини другої, четвертої статті 3 СК).

При встановленні факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу мають враховуватися виключно положення статті 3 СК.

Стаття 74 СК стосується виключно майна жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Тобто стаття 74 СК застосовується тільки після того, як буде встановлено факт проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не підставі статті 3 СК.

Стаття 25 СК забороняє наявність двох та більше шлюбів, а не двох та більше сімей. Наявність шлюбу не є ознакою сім?ї у розумінні частини другої статті 3 СК.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року, сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян рф або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерело засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК (1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.

Згідно п. 2.11 «Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.01.2024 року по справі №560/17953/21 виклала правовий висновок відповідно до якого юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, мають можливість скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

У суду немає підстав не враховувати надані позивачем докази на існування відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та веденням ними спільного побуту.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За заявою позивача судові витрати по справі покладаються на ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-82, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту знаходження на утриманні - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , без реєстрації шлюбу у період з 06 серпня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_13 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_14 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12 грудня 2025 року

Суддя О.Г. Васюченко