Провадження № 2/127/3519/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі :

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Путіліна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 , власник нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 01.11.2022р. уклали договір позички нерухомого майна. Зазначене нерухоме майно площею 57 кв.м, як визначено в п.1.2. Договору, використовувалось ОСОБА_2 за своїми професійними потребами, а саме для надання перукарських послуг.

Пункт 1.1. Договору передбачає передачу нежитлового приміщення Позичкодавцем в строкове безоплатне користування Користувачу. Користувачка з колегами використовували приміщення для ведення господарської діяльності, а саме для надання перукарських послуг.

В приміщенні, яке перебувало в користуванні позивачки в ніч на 09.09.2024р. сталася пожежа. Як стверджує позивачка, та вбачається з Висновку ГУ ДСНС України у Вінницькій області про причину виникнення пожежі №26, яка сталась 09.09.2024 в перукарні «Пантера Style» причиною її виникнення було коротке замикання електромережі, а саме в заховані під шаром штукатурки розетці, про існування якої, як стверджує позивачка, вона не могла знати.

В наслідок пожежі, Позивачці було завдано значних матеріальних збитків. Оскільки, нежитлове приміщення використовувалось Позивачкою в господарській діяльності, а саме розміщувалась перукарня, у зв`язку з чим постраждало майно яке перебувало в приміщенні. Даний факт підтверджується Товарознавчо-оціночним дослідженням №6, проведеним ТОВ «Подільський експертний центр» оціночна сума яких склала 90625,00 грн.

Слід зазначити, що в період договірних відносин Позивачка чітко дотримувалась викладених в п.4.1 Договору обов`язків, що підтверджується тим, що за період, з дня укладення договору і до виникнення пожежі 09.09.2024, порушень правил пожежної безпеки в приміщенні яке використовувалось для ведення господарської діяльності не було. Вона також, дотримувалась усіх вимог, що викладені у Правилах пожежної безпеки в Україні затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 №1417; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 №252/26697(далі правила). Доводи підтверджуються тим, що з боку служби Державного пожежного нагляду зауважень не було протягом всього періоду дії договору.

Згідно п. 6. Правил пожежної безпеки в Україні, у разі передачі в оренду цілісного майнового комплексу або окремих його частин, приміщень, інших об`єктів за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди

З приведених нормативних актів видно, що ОСОБА_3 зобов`язаний був при передачі приміщення в користування, ознайомити Позивачку з місцем розташування захованих під шаром штукатурки розеток і повідомити про небезпеку короткого замикання і можливих наслідків звернувши на це увагу, чого не було зроблено.

Приймаючи приміщення в користування Позивачка була впевнена, що договір з пожежною організацією було укладено, тому що в приміщенні стояв лічильник і датчики пожежної сигналізації.

Окрім матеріальної шкоди Позивачці було завдано і моральну шкоду, оскільки внаслідок раптової пожежі, яка сталася в орендованому приміщенні перукарні, було знищено майно, що становило основу професійної діяльності постраждалої особи.

Дане стало для позивачки психоемоційним потрясінням, що спричинило нервове виснаження. Перукарня була джерелом доходу, втрата робочого місця й професійного інструменту позбавили позивачку на тривалий час роботи та фінансової стабільності.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо вона спричинена протиправними діями чи бездіяльністю сторони. Враховуючи зазначені властивості, відповідачка просити суд стягнути з власника нерухомого майна компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 : майнову шкоду в розмірі 90625,00 грн., що підтверджено Товарознавчооціночним дослідженням №6, проведеним ТОВ «Подільський експертний центр» від 28.02.2025р.; орендну плату сплачену за користування приміщенням за вересень 2024р. - 13770,00 грн.; моральну шкоду в розмірі - 5000,00 грн., та судові витрати: 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу, 5000,00 грн. за проведення товарознавчо-оціночного дослідження та 1211,00 грн. судового збору.

В судовому засіданні представник позивача Суркова І.О. позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Путілін Є.В. в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог.

25.06.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що у поданій позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не попередив позивача про недоліки у приміщенні, а саме у електропроводці. Позивач стверджує в повній мірі виконувала умови договору позички та правила протипожежної безпеки тому, та дане твердження підтверджується тим, що з боку служби Державного пожежного нагляду зауважень не було протягом всього періоду договору.

Так на підставі договору купівлі-продажу №14508 від 25 грудня 1996 року ОСОБА_3 набув права власності на вбудоване приміщення майстерню по ремонту одягу загальною площею 54.6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що також підтверджується реєстраційним посвідченням від 18.05.2005 року.

Між ОСОБА_3 та позивачем було укладено 01.11.2022р. договір позички нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення площею 57кв.м., розташованого у АДРЕСА_3 .

Умовами договору (п. 4.1.) передбачено обов`язок користувача зокрема забезпечити збереження майна у стані не гіршому ніж на дату передачу його користувачу, з урахуванням нормального фізичного зносу, запобігати його пошкодженню та псуванню, тримати майно в належному стані, передбаченому технічними, санітарними, екологічними та муніципальними нормами, та правилами пожежної безпеки, здійснювати заходи протипожежної безпеки. Своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний та інші види ремонтів майна. У разі припинення або розірвання договору повернути майно позичкодавцю у стані не гіршому, ніж на передачі його в безоплатне користування, з урахуванням фізичного зносу, та відшкодувати позичкодавцю збитки у разі погіршення стану або витрати (повної або часткової) використовуємого майна. Дотримуватись правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарних норм в приміщеннях згідно вимог чинного законодавства. У разі пошкодження майна через порушення вищезазначених правил та норм нести повну матеріальну відповідальність за завдану майну шкоду згідно вимог законодавства.

Відповідно до висновку про причину виникнення пожежі, яка виникла 09.09.2024 року в приміщенні перукарні за адресою АДРЕСА_3 є коротке замикання електромережі.

Після вказаної пожежі враховуючи порушення ОСОБА_2 умов договору ій було направлено 15.10.2024р. повідомлення про розірвання договору з вимогою звільнити приміщення та передати ключі.

22.10.2024р. ОСОБА_2 було направлено відповідь в якій вона нібито погодилась на вказані умови.

Однак при складанні акту від 22.11.2024р. за участю старшого по будинку ОСОБА_2 відмовилась передати ключі від приміщення, це зумовило подачу позову ОСОБА_3 до суду.

Так, в проваджені Вінницького міського суду Вінницької області в даний час перебуває цивільна справа №127/40163/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом звільнення приміщення та стягнення матеріальних збитків. На даний час провадження у справі поновлено (ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2025р. в зв`язку з розглядом клопотання експерта).

В заявленому позові позивач просить суд усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні власністю вбудованим приміщенням майстернею по ремонту одягу під літерою «А» загальною площею 54.6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати від нього ключі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, згідно висновку судової технічної експертизи в якості завданої пожежею у розмірі 100 000грн., моральну шкоду - в сумі 10 000 грн., витрати на оплату житлово-комунальних послуг, судові витрати.

Лише 13.04.2025р. ОСОБА_2 було повернуто представнику ОСОБА_3 вказане приміщення, що підтверджується актом від 13.04.2025р. складеного сторонами в зв`язку з чим ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2025р. в цій частині позов було залишено без розгляду.

Позивач посилається на товарознавчо-оціночне дослідження №6, проведеним ТОВ «Подільський експертний центр» оціночна сума завданих матеріальних збитків складає 90625,00 грн, проте відповідач не несе відповідальність за майно позивача, оскільки воно постраждало внаслідок не виконання або неналежного виконання умов договору позички нерухомого майна (п.4.1.) внаслідок чого було пошкоджене та погіршений стан майна саме відповідача.

Крім того пожежа сталась 09.09.2024р. товарно-оціночне дослідження складено 28.02.2025р. тобто через 5 місяців. Докази знаходження саме цих речей на момент пожежі в приміщені, яким користувалась позивачка відсутні.

Крім того 22.11.2024р, при складані акту про відмову передачі ключів від приміщення представником ОСОБА_3 проводилось фотографування приміщення. В якому були відсутні речі перераховані у досліджені. Тоді як у досліджені зазначена дата 28.02.2025р. і містяться фото на яких наявні речі в приміщені. Тому вказане дослідження є необґрунтованим і на думку представника ОСОБА_3 не може бути враховано судом.

Крім того Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 524/710/21 та постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а дійшов висновку про те, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, її призначення та проведення має відбуватися виключно в межах судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі

Крім того згідно (п. 4.1.5. договору) відповідач своєчасно з 01.11.2022р. мав оплачував спожиті житлово-комунальні послуги, енергоносії у період користування приміщенням за адресою АДРЕСА_3 . Тому вимоги позивача про стягнення незрозумілої орендної плати сплачену за користування приміщенням у вересні 2024 року 13770,00 грн; Крім того зазначений картковий рахунок не належить ОСОБА_3 .

Належних та допустимих доказів завдання позивачу моральної шкоди не надано.

Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , власник нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 01.11.2022р. уклали договір позички нерухомого майна. Зазначене нерухоме майно площею 57 кв.м, як визначено в п.1.2. Договору, використовувалось ОСОБА_2 за своїми професійними потребами, а саме для надання перукарських послуг.

Пункт 1.1. Договору передбачає передачу нежитлового приміщення Позичкодавцем в строкове безоплатне користування Користувачу. Користувачка з колегами використовували приміщення для ведення господарської діяльності, а саме для надання перукарських послуг (а.с.8-9).

В приміщенні, яке перебувало в користуванні позивачки в ніч на 09.09.2024р. сталася пожежа.

Як вказано в позовній заяві, в наслідок пожежі, позивачці було завдано значних матеріальних збитків. Оскільки, нежитлове приміщення використовувалось Позивачкою в господарській діяльності, а саме розміщувалась перукарня, у зв`язку з чим постраждало майно яке перебувало в приміщенні. Даний факт підтверджується Товарознавчо-оціночним дослідженням №6 від 28.02.2025 року, проведеним ТОВ «Подільський експертний центр» оціночна сума яких склала 90625,00 грн. (а.с.10-21).

Умовами договору позички нерухомого майна від 01.11.2022 року (п. 4.1.) передбачено обов`язок користувача зокрема забезпечити збереження майна у стані не гіршому ніж на дату передачу його користувачу, з урахуванням нормального фізичного зносу, запобігати його пошкодженню та псуванню, тримати майно в належному стані, передбаченому технічними, санітарними, екологічними та муніципальними нормами, та правилами пожежної безпеки, здійснювати заходи протипожежної безпеки. Своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний та інші види ремонтів майна. У разі припинення або розірвання договору повернути майно позичкодавцю у стані не гіршому, ніж на передачі його в безоплатне користування, з урахуванням фізичного зносу, та відшкодувати позичкодавцю збитки у разі погіршення стану або витрати (повної або часткової) використовуваного майна. Дотримуватись правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарних норм в приміщеннях згідно вимог чинного законодавства. У разі пошкодження майна через порушення вищезазначених правил та норм нести повну матеріальну відповідальність за завдану майну шкоду згідно вимог законодавства (а.с.8-9).

Позивач посилається на товарознавчо-оціночне дослідження №6, проведеним ТОВ «Подільський експертний центр», оціночна сума завданих матеріальних збитків складає 90625,00 грн.

Пожежа сталась 09.09.2024р., товарно-оціночне дослідження складено 28.02.2025р. тобто через 5 місяців. Докази знаходження саме цих речей на момент пожежі в приміщені, яким користувалась позивачка відсутні.

Крім того 22.11.2024р, при складані акту про відмову передачі ключів від приміщення представником ОСОБА_3 проводилось фотографування приміщення. В якому були відсутні речі перераховані у досліджені. Тоді як у досліджені зазначена дата 28.02.2025р. і містяться фото на яких наявні речі в приміщені.

Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 524/710/21 та постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а дійшов висновку про те, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, її призначення та проведення має відбуватися виключно в межах судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі

Крім того згідно (п. 4.1.5. договору) позивач своєчасно з 01.11.2022р. мала оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги, енергоносії у період користування приміщенням за адресою АДРЕСА_3 . Тому вимоги про стягнення орендної плати сплачену за користування приміщенням у вересні 2024 року 13770,00 грн. безпідставні.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на сторони покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст. 775 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі саме наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Так згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Згідно ч. 3 ст. 827 ЦК України до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 836 ЦК України якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язково з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової)шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння чи заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Отже, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, тому обов`язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.

Пунктом 9 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, при зверненні до суду з позовом, позивач не надала суду доказів спричинення моральних страждань.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 629, 837, 843, 846,849 ЦК України, ст. ст. 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової шкоди залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2025 року.

Учасники процесу:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ),

Відповідач ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя: