Справа №601/2944/25
Провадження № 2/601/1062/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/2944/25 за позовом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 суму заборгованості за договором кредиту та судових витрат по справі. В позовних вимогах позивач посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори, а саме: 29.09.2022 кредитний договір № , за яким позичальнику надано кредит у сумі 88364.53 грн. та 16.08.2023 кредитний договір №, за яким позичальнику надано кредит в сумі 50514.1 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 09.04.2025 склала: по кредитному договору від 29.09.2022 № - 95213.87 грн., з яких: 64276.38 грн. заборгованість за кредитом; 10.49 грн. заборгованість процентами; 30927 грн. заборгованість за комісією і по кредитному договору від 16.08.2023 № - 66164.28 грн., з яких: 50514.1 грн. заборгованість за кредитом; 7.04 грн. заборгованість процентами; 15643.14 грн. заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.04.2025 склала 161378.15 грн. Позивачем направлено письмову вимогу відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № від 29.09.2022, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. А тому позивач вважає правомірною позовну вимогу до відповідачки по стягненню комісії, яка є законною і відповідає чинному законодавству. Представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 161378.15 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422.4 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просить справу слухати у її відсутності.

В судове засідання відповідачка не з`явилась, однак подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності та врахувати доводи, що викладені у відзиві на позов.

03.11.2025 відповідачкою подано відзив на позов, в якому вона просить суд в задоволені позову щодо стягнення комісії в сумі 46 570,14 грн. ( 30927,00 за договором № від 29.09.2022 року та 15 643,14 грн. за договором № від 16.08.2023 року) відмовити, зарахувати суму сплаченої комісії 6100,45 грн. в рахунок погашення кредиту за договором № від 29.09.2022, зарахувати суму невключених в розрахунок квитанцій 19460,62 грн. в рахунок погашення кредиту за договором № від 29.09.2022 та в задоволені позову щодо стягнення кредиту за договором № від 29.09.2022р; в сумі 25 561,07 грн. ( 6100.45 +19460,62 ) відмовити. Позивачка посилається на те, що долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості по договору № від 29.09.2022 року не включає всі квитанції про погашення відповідачем кредиту. Позивачем не включено погашення 19 460,62 грн. кредиту відповідачкою. Враховуючи наявні докази не включення оплати по цих квитанціях позов у цій частині не підлягає до задоволення. Окрім того, у заявах від 29.09.2022 року, 16.08.2023. року відповідачка своїм підписом погодила комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4%, 1.6 %, проте банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Позивач на підтвердження правомірності стягнення комісії не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цими договорами які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови кредитного договору № від 29.09.2022 року , № від 16.08.2023 року про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредиту, за кредитним договором № від 29.09.2022 року в розмірі 30927,00 грн. та за кредитним договором № 8 від 16.08.2023 року в розмірі 15643,14 грн., є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Тому, суми комісії, які були сплачені відповідачкою за умовами кредитних договорів відповідно до виписок з особових рахунків відповідачки та спрямовані позивачем на погашення заборгованості за комісією, підлягають зарахуванню у суму погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

16.10.2025 ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

03.11.2025 відповідачкою подано відзив на позов.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2022 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 88 364,53 грн., шляхом підписання останньою заяви № про приєднання до цього Договору та паспорту споживчого кредиту.

16 серпня 2023 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 50 514,1 грн., шляхом підписання останньою заяви № про приєднання до цього Договору та паспорту споживчого кредиту

Відповідно до заяви № і № про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 29.09.2022 та 16.08.2023 з умовами якої погодилась ОСОБА_1 , про що свідчить наявність її власноручного підпису в них, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії, тощо.

Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 12.06.2019), затвердженої рішенням Правління АТ "Перший Український Міжнародний Банк" протокол № 760 від 11.06.2019, передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно з п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Згідно платіжної інструкції № TR.60629865.89871.25578 від 29.09.2022 року та платіжної інструкції № TR.70236433.98576.25578 від 16.08.2023 року, АТ "Перший Український Міжнародний Банк" свої зобов`язання перед відповідачкою виконав та на виконання умов кредитних договорів № від 29.09.2022 та № від 16.08.2023 переказав кошти.

10.04.2025 за № КНО-44.2.2/580 ТА «ПУМБ» направлено письмову вимогу ОСОБА_1 щодо сплати останньою заборгованості перед банком за кредитними договорами № від 29.09.2022 та № від 16.08.2023 в розмірі 161 378.15 грн.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки/особовим рахунком станом на 09.04.2025 розмір заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 29.09.2022 становить 95213,87 грн., яка складається із: 64276.38 грн. - заборгованості за кредитом, 10.49 грн. - заборгованості по процентам та 30 927 заборгованість по комісії.

Згідно розрахунку заборгованості та виписки/особовим рахунком, що надані позивачем станом на 09.04.2025 розмір заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 16.08.2023 становить 66164.28 грн., яка складається із: 50514.1 грн. - заборгованості за кредитом, 7.04 грн. - заборгованості по процентам та 15643.14 заборгованість по комісії.

На погашення кредиту № від 29.09.2022 відповідачкою ОСОБА_1 здійснено сплату коштів в сумі 19460.62 грн., що стверджується долученими до матеріалів справи квитанціями (а.с.73-99).

Відповідно до вимог статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).

Судом встановлено, що 29 вересня 2022 року та 16 серпня 2023 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори, відповідно до умов цих договорів банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти у порядку і на умовах, визначених у вказаних договорах.

Укладення вказаних кредитних договорів відповідачкою не заперечується.

Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.

Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує оложення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням

Такий висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Судом встановлено, що у пункті 5 заяви № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб сторони погодили плату за обслуговування кредитної заборгованості, яку позичальник мав вносити щомісячно протягом усього строку користування кредитними коштами в розмірі 1,4 % ( 1237 грн. 10 коп.), всього за 36 місяців 44 535 грн. 60 коп. Аналогічний пункт також є і в п. 5 заяви № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за якою сторони погодили плату за обслуговування кредитної заборгованості, яку позичальник мав вносити щомісячно протягом усього строку користування кредитними коштами в розмірі 1,6 % ( 808 грн. 23 коп.), всього за 38 місяців 38 795 грн. 04 коп.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України ). За змістом цього припису об`єктом зобов`язання не можуть бути лише дії, які одна зі сторін вчиняє на власну користь.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Позиція Верховного Суду, що викладена у Постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі № 363/1834/17

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,2 % і 1,6% є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме: за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідачки, що є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 444/484/15-ц.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в задоволені вимоги про стягнення із відповідачки на користь позивача комісії за кредитним договором № від 29.09.2022 в сумі 30 927 грн. та за кредитним договором № від 16.08.2023 в сумі 15 643,14 грн. слід відмовити. Окрім того, також слід відмовити в частині вимог про стягнення із відповідачки 19 460,62 грн., що сплачені останньою на погашення заборгованості за кредитним договором № від 29.09.2022, що не включена позивачем у наданий розрахунок заборгованості та 6100,45 грн. сплаченої відповідачкою пені за вказаним кредитним договором.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору та допустила заборгованість за кредитним договором № від 29.09.2022 в сумі 38 726,25 грн., яка складається з наступного: 38 715,76 грн. заборгованість за тілом кредиту із зарахуванням сплаченої відповідачкою пені в сумі 6100,45 грн. (44 805,27 грн.-6100,45 грн) ; 10,49 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом та за кредитним договором № № від 16.08.2023 в сумі 50 521,14 грн., яка складається з наступного: 50514,1 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7,04 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Вказана заборгованість підлягає стягненню із відповідачки.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ " ПУМБ судовий збір в розмірі 1 332 грн. 32 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 42, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК ст.ст. 256, 258, 551, 264, 267, 526, 530, 549, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк заборгованість за кредитним договором № від 29.09.2022 в сумі 38 726 (тридцять вісім тисяч сімсот двадцять шість) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок та заборгованість за кредитним договором № від 16.08.2023 в сумі 50 521 (п`ятдесят тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 14 (чотирнадцять) копійок та 1 332 (одну тисячу триста тридцять дві) гривні 32 (тридцять дві) копійки сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк, місцезнаходження: вул. Андріївська, 4 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , жителька: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий: