Справа № 541/2989/25
Номер провадження 2/541/2001/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 листопада 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтувано тим, що 06.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3397265, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 33926,53 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 7717 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 25509,53 грн, простроченої заборгованості за комісією 700 грн. 29.09.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №76-МЛ, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №3397265 від 06.05.2021. Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №3397265 від 06.05.2021 в розмірі 33926,53 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а також судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року, ухваленому у справі №541/2989/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 06.05.2021 №3397265 у розмірі 33926 грн 53 коп. (тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість гривень 53 копійки). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені ними судові витрати, а саме: витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., а всього 9422 грн 40 коп. (дев`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

06.10.2025 ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою, документ сформований в системі «Електронний суд» 03.10.2025, про перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд скасувати заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року та призначити справу до розгляду в спрощеному позовному порядку з викликом сторін.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони з викладенням позиції. Зазначив, що комісія за видачу (одноразова: 700,00 грн за п. 1.5.1 договору від 06.05.2021, 7% від 10 000 грн) та за пролонгацію (нараховано/сплачено 2 283 грн. у 4 траншах: 500+950+427+406 грн, період 06.0509.09.2021) згідно наданої відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 3397265 від 06.05.2021 року. Відповідно до пунктів 1.2, 1.5 договору кредиту, позивачем було нараховано комісії за видачу та пролонгацію, проте зазначені положення не містять конкретного переліку послуг, за які встановлюється така плата, що суперечить ч.5 ст.12 та ч.1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, умови договору щодо комісій є нікчемними відповідно до ст. 215 ЦК України Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17; постанова від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19), банк не має права стягувати плату за дії, які він вчиняє у власних інтересах (ведення кредитної справи, розрахунок, облік, продовження строку тощо), а сплачені позичальником суми за такими умовами підлягають перерахуванню в рахунок тіла кредиту (реституція ст. 216 ЦК України). Таким чином, сплачені відповідачем кошти у розмірі 2 283 грн, визначені як «плата за пролонгацію», є виконанням нікчемного правочину і підлягають зарахуванню в тіло кредиту, зменшуючи залишок основного боргу. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, а за відсутності іншого узгодженого порядку сплачені суми насамперед зараховуються в погашення основного боргу. Вимога за стягнення комісії за видачу (одноразова: 700,00 грн) скасована як така, що ґрунтується на нікчемних умовах договору. Отже, загальна сплата 4 566 грн нараховано/сплачено (2 283 грн у 4 траншах: 500+950+427+ 406 грн, період 06.0509.09.2021 по тілу кредиту та 2 283 грн у 4 траншах: 500+950+427+406 грн, період 06.0509.09.2021 як комісія по пролонгацію) згідно наданої відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 3397265 від 06.05.2021 року має бути повністю зарахована у тіло кредиту. Таким чином: тіло кредиту за договором - 10 000 грн; фактична сплата - 4 566 грн. сплат з реституцією; залишок тіла після перерахунку - 5 434 грн.

Крім того, відповідач зазначив про непропорційність відсотків (25 509,53 грн на тіло 7 717,00 грн. - 330% тіла), а саме: сума заборгованості вказана Позивачем у позовній заяви становить 33926,53 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 р. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить7717 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить25509,53 грн; прострочена заборгованість за комісією становить700 грн. Таке нарахування є явно непропорційним, кабальним та порушує засади справедливості, добросовісності, розумності (ст. 3, ЦК України, ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів»). Просив зменшити відсотки до розміру перерахованого залишку тіла - 5 434 грн. Таким чином, обґрунтованою до стягнення є сума: залишок тіла 5 434 грн. + відсотки 5 434 грн. = 10 868 грн.

Звернув увагу на неповноту розрахунку заборгованості позивач долучив до позову: копію відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 3397265 від 06.05.2021, копію виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 3397265 від 06.05.2021 року, копію Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №76- МЛ від 29.09.2021, однак зазначені документи не містять детального помісячного розрахунку заборгованості, що стягується позивачем по всім складовим заборгованості (суми сплати кредиту, процентів), з зазначенням періоду виникнення заборгованості, суми заборгованості за кожним періодом, строки кредитування, сплачених сум і дати погашення, відсоткової ставки, порушуючи умови, визначені п.5 ст.175 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат відповідач вказав, що позовні вимоги становили 33 926,53 грн, тоді як фактична сума, яку відповідач визнає обґрунтованою, складає 10 868 грн, тобто 32 % від заявленого позову. Відповідно до ч.1,10 ст. 141 ЦПК України просив розподілити витрати пропорційно: 32 % на відповідача, 68 % на позивача. Крім того, звернув увагу на неспівмірність гонорару адвоката позивача.

Враховуючи вищевикладене позивач просив: розглянути заяву про перегляд без моєї участі за поданими матеріалами (ч. 3 ст. 211 ЦПК України); визнати комісії за видачу та пролонгацію кредиту нікчемними (ст. 215 ЦК України); провести перерахунок сплачених коштів, зарахувавши 2 283 грн, сплачені як «комісія за пролонгацію», у тіло кредиту (ст. 216, 526 ЦК України); визначити залишок тіла кредиту - 5 434 грн., відсотки - у межах 5 434 грн. (застосувавши практику Дніпровського апеляційного суду від 29.10.2025 у справі № 177/532/25 та у справі №199/838/25 (провадження №22-ц/803/6258/25 від 14.10.2025); визнати обґрунтованою до стягнення суму 10 868 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовити; розподілити судові витрати пропорційно: 32 % - на відповідача, 68 % - на позивача; стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір 616,50 грн.; зменшити витрати позивача на правничу допомогу до розумного розміру.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3397265. Договір укладено в електронному вигляді та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором J63690.

За умовами Кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн (п.1.2. Договору), на строк 30 днів (п.1.3. Договору), термін повернення кредиту 05.06.2021 (п.1.4 Договору). Пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3340,00 грн в грошовому виразі та 3,076.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1-5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 13340,00 грн.

Відповідно до п.1.5.1 Комісія за надання кредиту: 700 грн, яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 2640 грн, які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору)

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2. 2.3 цього Договору (п.1.7.Договору).

Відповідно до положень п. 2.3.1. Договору продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.

Пунктом 2.3.1.1. Договору передбачена пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, шо Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені па веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною нього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: 3 дні 3 % від поточного залишку кредиту, 7 днів 5 % від поточного залишку кредиту; 15 днів 10 % від поточного залишку кредиту.

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролоигацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, такс продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Перерахування коштів підтверджується копією платіжного доручення №45552957 від 06.05.2021, долученого позивачем до позовної заяви, про перерахування коштів ТОВ «Мілоан» відповідачу ОСОБА_1 в сумі 10000,00 грн відповідно до кредитного договору №3397256.

29.09.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3397265 від 06.05.2021.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33926,53 грн, з яких: 7717,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 25509,53 грн сума заборгованості за відсотками, 700,00 грн сума заборгованості по комісії.

Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №3397265 від 06.05.2021, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», станом 23.06.2025 (включно) складає 33926,53 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7717 грн; прострочена заборгованість по комісії 700 грн; прострочена заборгованість по відсотках 25509,53 грн.

Вказані обставини справи підтверджуються матеріалами справи, що містяться в електронній формі.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).

Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договором про надання споживчого кредиту №3397265 від 06.05.2021.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частина 1 ст. 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Сторони відповідно до ст. 6 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

Відповідач не заперечив щодо укладення ним кредитного договору № 3397265 від 06.05.2021 та отримання кредиту в розмірі 10000,00 грн. Разом з тим, відповідач заперечила щодо розміру заборгованості, яку просить стягнути позивач, вказавши, що умови договору щодо комісій є нікчемними відповідно до ст.215 ЦК України, сплачені відповідачем кошти у розмірі 2 283 грн, визначені як «плата за пролонгацію», є виконанням нікчемного правочину і підлягають зарахуванню в тіло кредиту, зменшуючи залишок основного боргу; нарахування відсотків є непропорційним, кабальним та таким що порушує засади справедливості и, добросовісності, розумності (25 509,53 грн на тіло 7 717,00 грн. - 330% тіла), просив зменшити відсотки до розміру перерахованого залишку тіла кредиту.

Щодо заперечень відповідача про нарахування комісії суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит - банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Пунктом 1.5.1. Договору № 3397265 від 06.05.2021 встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Також ця сума включена до загальної вартості кредиту згідно додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 3397265 від 06.05.2021, відповідач був ознайомлений з умовами договору та прийняв їх у повному обсязі. Отже, в суду відсутні підстави вважати, що комісія в розмірі 700,00 грн нарахована незаконно та умова договору про її стягнення є нікчемною.

Разом з тим, п. 2.3 Договору передбачає його пролонгацію як на пільгових, так і стандартних умовах. Пункт 2.3.1.1 передбачає пролонгацію на пільгових умовах, зокрема, Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Як вбачається зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 3397265 від 06.05.2021, 05.06.2021 в останній день строку, встановленого в п. 1.3 Договору відповідач сплатив проценти по кредиту 668,00 грн, тіло кредиту 500 грн, та сплатив комісію за пролонгацію 500,00 грн, тим самим вчинив всі дії, передбачені п. 2.3.1 Договором та розділом 6 Правил для продовження строку користування кредитом на 7 днів. ТОВ «Мілоан» продовжило нараховувати проценти за користування кредитом протягом наступних 7 днів, тобто до 12.06.2021. В останній день вказаного строку 12.06.2021 відповідач сплатив проценти нараховані за вказаний період в сумі 977,00 грн, тіло кредиту 950 грн та сплатив комісію за пролонгацію у розмірі 950,00 грн, тим самим продовживши строк користування кредитними коштами ще на 15 днів, тобто до 27.06.2021, таким чином позикодавець продовжував нараховувати проценти за договором протягом наступних 15 днів, тобто до 27.06.2025. В останній день вказаного строку 27.06.2021 відповідач сплатив проценти нараховані за вказаний період в сумі 681,00 грн, тіло кредиту 427 грн та сплатив комісію за пролонгацію у розмірі 427,00 грн, тим самим продовживши строк користування кредитними коштами ще на 7 днів, тобто до 04.07.2021, таким чином позикодавець продовжував нараховувати проценти за договором протягом наступних 7 днів, тобто до 04.07.2021. В останній день вказаного строку 04.07.2021 відповідач сплатив проценти нараховані за вказаний період в сумі 645 грн, тіло кредиту 406 грн та сплатив комісію за пролонгацію у розмірі 406 грн, тим самим продовживши строк користування кредитними коштами ще на 7 днів, тобто до 04.07.2021, таким чином позикодавець продовжував нараховувати проценти за договором протягом наступних 7 днів, тобто до 11.07.2021. Позичальник ОСОБА_1 більше не вчиняв дій для продовження строку користування кредитними коштами.

Відповідач на підтвердження своїх доводів посилався Постанову Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19, де суд визначив, що обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, однак суд вважає, що умови кредитного договору в справі № 496/3134/19 є не релевантними відносно умов кредитного договору № 3397265 від 06.05.2021, оскільки в даному випадку кредитним договором встановлено разову комісію за надання кредиту та його пролонгацію, а не щомісячну.

Таким, чином суд вважає, що положення Договору про встановлення разової комісії за надання кредиту та його пролонгацію не можуть бути визнані нікчемними, отже, і підстав для проведення перерахунку платежів для погашення тіла кредиту суд не вбачає.

Матеріали справи свідчать, що нарахування процентів у сумі 25509,53 грн здійснено відповідно до умов Кредитного договору, відповідно до 5 % ставки фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, з урахуванням пролонгацій, тому доводи відповідача щодо неправомірного нарахування та завишення розміру відсотків за укладеним договором на увагу не заслуговують.

Оскільки ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме переказало кошти на платіжну картку клієнта, то вимога про стягнення з останнього заборгованості на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло права вимоги до відповідача за цим договором, підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн (платіжна інструкція №13024 від 26.06.2025).

В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги № 0605 від 06.05.2025, укладений між позивачем та АО «Апологет»; детальний опис послуг, наданих АО «Апологет» по підготовці позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 від 23.06.2025; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №1826 від 23.06.2025.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 7000,00 грн.

Відповідач заперечуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу вказав, що їх розмір є неспівмірним з складністю справи, а тому просив зменшити розмір витрат, що підлягають стягненню.

Суд вважає витрати на професійну правничу допомогу завищеними та непропорційними відносно позовних вимог, виходячи з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на його користь до 4000 грн.

Згідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За вказаних обставин, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 18, 137, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 06.05.2021 №3397265 у розмірі 33926 (тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн 53 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені ними судові витрати, а саме: витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, а всього 6422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , НОМЕР_1 , банк АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: О. М. Дністрян