Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 листопада 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Левицької Я.К.,

за участю секретаря судового засідання Новіцької О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 року в інтересах ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Києва звернулась адвокат Бакшеєва А.В. із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради, про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 456. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України позивач виїхала до Чеської республіки, а відповідач залишився в Україні та вступив до лав ЗС України. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, однак між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання малолітнього сина. Відповідач наполягає на тому, щоб дитина повернулась до України, а позивач вважає, що враховуючи обставини, які склались в країні, з метою забезпечення безпеки дитини, його проживання разом з матір`ю є обґрунтованим і відповідає інтересам дитини. Позивач вважає, що батько дитини має право на спілкування з нею, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини, тому вона не заперечує щодо створення умов для одночасного спілкування з дитиною обох батьків, з урахуванням забезпечення безпеки дитини та бере на себе обов`язок на період повномасштабного вторгнення продовжувати організовувати спілкування дитини з батьком у режимі відео зв`язку через мобільний телефон, що буде сприяти підтриманню зв`язку сина із батьком до того часу, забезпечувати попередньо погоджені між сторонами зустрічі сина з батьком в умовах, що будуть безпечні для дитини.

Крім того, представник позивача посилається на те, що проживання дитини за кордоном з огляду на воєнний стан в Україні не суперечить інтересам дитини, сприятиме розширенню його світогляду, добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку. Зважаючи на вікові зміни дитини, його розвиток та потреби, кожний із батьків не позбавлений права порушувати в майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахування обставин, що мають істотне значення.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 31.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.02.2025 замінено третю особу у даній справі - Службу у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору з приводу визначення місця проживання дитиниОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.06.2025 року до суду від третьої особи надійшов витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.04.2025 про визнання місця проживання малолітньої дитини № 106-4543 від 05.05.2025 року.

Ухвалою суду від 16.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти розгляду справи у її відсутності та ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Служби та ухвалення рішення в інтересах дитини.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду сторони позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

13.10.2012 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_2 , прізвище дружини - ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 13.10.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1055.

У шлюбі у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане -12.01.2016 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 60. Батьки дитини: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Як зазначає сторона позивача, з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України позивач разом з дитиною виїхала до Чеської республіки, а відповідач залишився в Україні та вступив до лав ЗС України. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, однак між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання малолітнього сина.

Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з листа початкової школи (м. Прага, 8, Чеська Республіка, ву. Бурешова, 14) від 12.04.2024 року № 18200-0798-0234 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , навчається у початковій школі з 09.01.2022 і відвідує 2С клас. Також згідно з довідками початкової школи зазначено, що ОСОБА_6 відвідує гурток міні гандболу, у 2023/2024 навчальному році відвідував Репетиторство чеської мови для іноземців, яке відбувається 3 рази на тиждень.

Відповідно до підтвердження про час ведення в журналі обліку претендентів на роботу Управління праці Чеської Республіки - регіональне відділення столиці Праги від 28.01.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в реєстрі претендентів на роботу з 21.02.2024.

Відповідно до підтвердження Управління муніципальної частини м. Праги 8 від 06.08.2024 року відділом Управління майном Управління муніципальної частини м. Прага, 8, 05.06.2024 року ухвалено Радою муніципальної частини м. Прага, 8, постанова № Usn RMC 0295/2024, укладення Договору оренди квартири в будинку, що належить муніципалітету на один рік з ОСОБА_8 , якою також користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартира АДРЕСА_3 - Кобиліси.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.04.2025 про визнання місця проживання малолітньої дитини № 106-4543 від 05.05.2025 року, розглянувши матеріали цивільної справи, орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації не має правових підстав у наданні висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з неможливістю на сьогоднішній день визначення психоемоційного стану та особистої прихильності дитини до батьків та підтвердження проживання дитини в Подільському районі міста Києва.

Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини у випадку, коли батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний та гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний, соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

У цій справі при вирішенні позову орган опіки та піклування приймав участь у розгляді справи, проте висновок щодо розв`язання спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини не надав, з посиланням на неможливість його надання.

За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.

Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).

Зокрема, в ньому зазначено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Згідно із пунктом 74 зазначеного Порядку під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

У ч. 4-6 статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тлумачення змісту зазначених приписів Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що вони не допускають виключень щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок.

Наведені вище положення статті 19 СК та Порядку знайшли своє відображення у процесуальному законодавстві, з якого слідує, що такі органи займають самостійне процесуальне становище, беручи участь у судовій справі.

Так, згідно із частиною шостою статті 56 ЦПК України органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право.

Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили.

У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливістю надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо.

Однак винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України.

Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень.

Однак не вчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень.

Такий правовий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові по справі № 523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22) від 11.12.2023 року.

Крім того, місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження № 61-13272св18).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №640/2670/17.

Відтак, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, відсутністю під час судового розгляду справи заперечень батька на проживання малолітньої дитини з матір`ю, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Керуючись нормами ст. 133, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа - Орган Опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, , юридична адреса: м. Київ, вул. Борисоглібська, 14.

Суддя Я.К. Левицька