Справа № 131/1192/25
Провадження № 22-ц/801/2372/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Марчук В. І.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокуСправа № 131/1192/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 131/1192/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Костенко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.09.2025, ухвалене у складі судді Марчук В.І. в приміщенні суду в м. Іллінці, повний текст рішення складено 22.09.2025, -

в с т а н о в и в :

30.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом (вх № 3750/25) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021 в розмірі 34580,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 7000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків в розмірі 26250,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією в розмірі 1330,00 грн;, ак також стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 4883756, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, а відповідач, зі свого боку, - не виконав умов кредитного договору. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено.

23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 74-МЛ, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги і за кредитним договором № 4883756 від 18.04.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №74-МЛ від 23.07.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34580,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 7000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків в розмірі 26250,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією в розмірі 1330,00грн.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.09.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4883756, укладеним 18.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , в розмірі 34580,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 2422,40 грн витрат по оплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Костенко О. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх. № 11343 від 8.10.2025), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити; стягнути з позивача понесені судові витрати, які будуть подані протягом п`яти днів з дня остаточного винесення рішення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що : (1) позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а саме надсилання відповідачу електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію»; матеріали справи не містять доказів належності номеру мобільного телефону відповідачу, отримання останнім ідентифікатора S54173 та підписання ним кредитного договору; (2) позивачем не надано належних та допустимих доказів надання ТОВ «Мілоан» кредитних коштів ОСОБА_1 згідно договору про споживчий кредит. Надана позивачем копія платіжного доручення № 44135086 від 18.04.2021 не містить відмітки банку або уповноваженої установи про проведення платежу; відсутні дані про те, що рахунок на який здійснювалося перерахування коштів належить відповідачу, відсутня виписка по рахунку; (3) позивачем не надано доказів наявності заборгованості у відповідача, а також його розміру перед позивачем; (4) судом не враховано, що відсотки за користування кредитом нараховані за межами визначеного договором строку кредитування 30 днів (з 18.04.2021 по 18.05.2021), а саме з 19.05.2021 по 17.07.2021 та незаконно стягнуто з відповідача прострочену заборгованість за сумою відсотків 26250 грн; (5) визначені судом першої інстанції витрати на правничу допомогу є завищеними та неспівмірним, зокрема зі складністю справи та виконаними роботами.

30.10.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подано відзив (вх № 12293) на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві заявлено клопотання про поновлення строку для подання відзиву, яке обґрунтовано тим, що через тривалі відключення електроенергії за адресою представника позивача, а також збоями в роботі Електронний суд, представник позивача не мав можливості своєчасно підготувати та подати відзив на апеляційну скаргу у межах строку, встановленого судом.

3.11.2025 на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли заперечення (вх № 12401) Костенко О. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на відзив, в якому просить залишити без розгляду та повернути відзив у зв`язку пропуском строку на подання відзиву.

Вінницький апеляційний суд, ознайомившись із поданим клопотанням про поновлення строку на подання відзиву, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки відзив на апеляційну скаргу подано через 12 днів з дня отримання (18.10.2025) копії ухвали від 13.10.2025 про відкриття апеляційного провадження, якою встановлено строк для подання відзиву 5 днів з дня отримання копії ухвали. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не зазначено з яких причин представник товариства не зміг подати відзив в інший, передбачений законом спосіб, наприклад засобами поштового зв`язку. Доказів неможливості подання відзиву у строк встановлений судом з об`єктивних причин позивачем суду не надано, тоді як доказування не може ґрунтуватися на приміщеннях.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, відзив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає залишенню без розгляду та поверненню позивачу.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Костенко О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.09.2025 у справі з ціною позову 34580 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Щодо договору про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021.

18.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4883756 (індивідуальна частина), відповідно до якого : кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1); сторонами визначена сума кредиту у розмірі 7000,00 грн (п. 1.2); кредит надається строком на 30 днів з 18.04.2021 (строк кредитування) (п.1.3); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 18.05.2021 (п. 1.4); загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів,платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6580,00 грн в грошовому виразі та 284,09.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка) і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 13580,00 грн (п. 1.5); комісія за надання кредиту становить 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п. 1.5.1); проценти за користування кредитом становлять 5250,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.5.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6).

Договір про споживчий кредит № 4883456 від 18.04.2021 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором S54173. Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН». Акцепт договору позичальника (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - S54173, час відправки ідентифікатора позичальнику 18.04.2021 05:11, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - +67).

Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є анкета - заява на кредит № 4883756 /а. с. 12/. Додатком до договору також є Паспорт споживчого кредиту № 4883756 /а. с. 10 зворотна сторона 11/.

Договір про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021 підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора S54173 із зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Крім того за умовами договору його невід`ємною частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства.

Заповненням анкети-заяви на кредит №4883456 від 18.04.2021 та підписанням договору про споживчий кредит № №4883456 від 18.04.2021 ОСОБА_1 підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.

/а. с. 6-10/.

Згідно Графіку платежів за договором про споживчий кредит №4883456 від 18.04.2021 загальна вартість кредиту складає 13580,00 грн., з яких: 7000 грн. - сума кредиту, 15250,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1330,00 грн. - комісія за надання кредиту

/а. с. 10/.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 44135086 від 18.04.2025

/а. с. 13/.

Позичальник свої зобов`язання з договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 23.06.2025 становила 34580,00 грн, з яких: 7000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26250,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1330,00 грн прострочена заборгованість за комісією

/а. с. 13 зворотна сторона - 14/.

Щодо договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021.

23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №74-МЛ, згідно якого на умовах, встановлених даним Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимови (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п.1.1-1.2 п.1 договору).

/а. с. 15-19/.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34580,00 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7000,00 грн.; прострочена заборгованість процентами становить 26250,00 грн та залишок по комісії 1330,00 грн

/а. с. 23 зворотна сторона/.

13.06.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслано ОСОБА_1 повідомлення-претензію по кредитному договору № 4883756 від 18.04.2021 про погашення кредитної заборгованості, яка останнім була проігнорована

/а. с. 24/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому наявні правові підстави для їх задоволення.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Щодо доведеності укладення договору про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина перша статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено судом першої інстанції, 18.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4883756 (індивідуальна частина). Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором S54173. Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальника (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - S54173, час відправки ідентифікатора позичальнику 18.04.2021 05:11, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - +67).

У постанові Верховного Суду від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 зазначено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, ку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

В силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем укладання договору про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .. Доводи апеляційної скарги в частині недоведеності позивачем укладення договору про споживчий кредит є необґрунтованими, спростовуються наданими позивачем доказами.

Щодо договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №74-МЛ, згідно якого на умовах, встановлених даним Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимови (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п.1.1-1.2 п.1 договору) /а. с. 15-19/.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34580,00 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7000,00 грн.; прострочена заборгованість процентами становить 26250,00 грн та залишок по комісії 1330,00 грн /а. с. 23 зворотна сторона/.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом».

Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі (постанова ВС від 23.09.2015 по справі № 6-979цс15, від 19.08.2021 по справі № 442/933/13-ц, від 14.07.2021 по справі № 554/8549/15-ц).

Щодо доведеності розміру заборгованості 34580,00 грн.

Звертаючи у суд з позовом, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021, яка станом на 23.06.2025 становила 34580,00 грн, з яких: 7000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26250,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1330,00 грн прострочена заборгованість за комісією /а. с. 14/.

Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що відсотки за користування кредитом нараховані за межами визначеного договором строку кредитування 30 днів (з 18.04.2021 по 18.05.2021), а саме з 19.05.2021 по 17.07.2021 та незаконно стягнуто з відповідача прострочену заборгованість за сумою відсотків 26250 грн, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит № 4883756 від 18.04.2021 сторони дійшли наступної згоди :

кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1);

сторонами визначена сума кредиту у розмірі 7000,00 грн (п.1.2); кредит надається строком на 30 днів з 18.04.2021 (строк кредитування) (п.1.3);

термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 18.05.2021 (п. 1.4);

загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6580,00 грн в грошовому виразі та 284,09.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка) і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 13580,00 грн (п. 1.5);

комісія за надання кредиту становить 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п.1.5.1);

проценти за користування кредитом становлять 5250,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п.1.5.2);

стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6);

тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору (п.1.7);

позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору (п.2.3.1.2).

Згідно Графіку платежів за договором про споживчий кредит № 4883456 від 18.04.2021 загальна вартість кредиту складає 13580,00 грн., з яких: 7000 грн. - сума кредиту, 15250,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1330,00 грн. - комісія за надання кредиту /а. с. 10/.

Розмір заборгованості відповідача складається з : (1) період 30 днів (з 19.04.2021 о 18.05.2021) за який щодня нараховується процент 2,50 % від тіла кредиту (п.1.3 та п.1.5.2 договору), відповідно : 2,50 % від 7000 = 175 грн; 175 х 30 днів 5250 грн; (2) пролонгований період за стандартною (базовою) процентною ставкою складає 60 днів (з 19.05.2021 по 17.07.2021), за який щодня нараховується процент 5.00 % від тіла кредиту (п.2.3.1.2 та п. 1.6 договору); відповідно 5,00 % від 7000 = 350 грн; 350 х 60 днів = 21000 грн; (3) комісія за надання кредиту 19,00 % від тіла кредиту (п. 1.5.1 договору); відповідно 19,00 % х 7000 = 1330 (нараховано комісії за надання кредиту).

Таким чином, загальний розмір заборгованості складає : 7000 (тіло кредиту) + 26250 (відсотки) + 1330 (комісія) = 34580 грн.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 44135086 від 18.04.2025 /а. с. 13/.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання ТОВ «Мілоан» кредитних коштів ОСОБА_1 згідно договору про споживчий кредит, а надана позивачем копія платіжного доручення № 44135086 від 18.04.2021 не містить відмітки банку або уповноваженої установи про проведення платежу; відсутні дані також про те, що рахунок на який здійснювалося перерахування коштів належить відповідачу, відсутня виписка по рахунку, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування копія платіжного доручення № 44135086 від 18.04.2021, клопотання про витребування відомостей про належність відкритого рахунку, на який здійснювалося зарахування коштів та виписку по рахунку, відкритому в АТ «Універсал Банк» відповідачем не заявлено.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит ТОВ «Мілоан» кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську карту вказану власноручно позичальником при укладенні договору.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 81 ЦПК України).

Відповідачем не надано доказів на спростування розміру заборгованості позивача, доказів погашення заборгованості за договором про споживчий кредит перед ТОВ «Мілоан» або ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Отже, наведені в апеляційній скарзі посилання на те, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості у відповідача, а також його розміру перед позивачем колегія суддів вихиляє як необґрунтовані.

Щодо доведеності позивачем розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги про те, що розмір витрат на правничу допомогу 7000 грн, яку стягнув суд першої інстанції з відповідача на користь позивача не являється співмірним зі складністю справи, не відповідає витраченому часу та проведеній роботі, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки підстав вважати, що стягнуті судом витрати на правничу допомогу на користь позивача є неспівмірними немає. Розмір витрат на правничу допомогу не є завищеним.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20)).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 7.09.2020 у справі № 910/4201/19).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Позивач на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано суду

-договір про надання правової (правничої) допомоги, укладений 6.05.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», відповідно до якого вартість наданих послуг за 1 справу складає 7000 грн без ПДВ (п. 2.3) /а. с. 27/;

-копію ордера № 1370094 від 6.05.2025 /а. с. 27 зворотна сторона/;

-акт №1315 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 23.06.2025, в якому зазначено, що сума наданих послуг відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 6.05.2025 складає 7000 грн /а. с. 28/,

-детальний опис наданих послуг до даного акту від 23.06.2025 /а. с. 28 зворотна сторона/.

Відповідно до наданих доказів, витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн., що підтверджують факт надання правничої допомоги, її обсяг і вартість, що є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі із іншої сторони.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Вінницький апеляційний суд вважає, що підстав вважати розмір витрат на правничу допомогу, який стягнув суд першої інстанції з відповідача на користь позивача завищеним немає. Відповідач не зазначає переконливих аргументів для його зменшення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 17.09.2025у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський