Справа № 561/1507/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року с-ще Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Світличного Р.В.,

за участю секретаря Савич Ж.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

17 листопада 2025 року АТ «Сенс Банк» через свого представника адвоката Лойфера А.Е. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 135987,69 грн, судовий збір та 11275,03 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування своїх вимог АТ «Сенс Банк» вказує, що відповідно до укладеного договору від 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 200000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 08 липня 2025 року має заборгованість в сумі 135987,69 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, та встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву. У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідачка є такою, що отримала копію ухвали 27 листопада 2025 року, відзиву на позовну заяву не подано.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року між АТ «Альфа-Банк», яке за рішенням загальних зборів акціонерів від 12 серпня 2022 року змінило назву на «Сенс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 630799314, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії із встановленням кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 200000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,99 % річних на суму залишку заборгованості ща кредитом.

З наданої банком виписки за договором за період з 28 листопада 2017 08 липня 2025 року видно активне користування відповідачкою кредитними коштами (а.с.20-29).

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконала.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 08 липня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком в сумі 135987,69 грн, яка складається з: 89517,63 грн заборгованість за тілом кредиту; 46470,06 грн заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.36).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості розраховані у відповідності до умов договору, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем.

Вимогу про усунення порушень, надіслану відповідачці 10 липня 2025 року, ОСОБА_1 не задовольнила, 135719,22 грн банку не сплатила (а.с.16).

Доказів погашення заборгованості ОСОБА_1 суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 630799314 від 28 листопада 2017 року ґрунтується на законі та підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18, від 31 серпня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, додатковій постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року в справі №734/2313/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такі послуги адвоката, як підготовка і подання позовної заяви до суду (375,00 грн), отримання рішення суду (225,00 грн), комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника (7,85%), що в сумі складає 11275,03 грн є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними.

Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача повинен становити 1000,00 грн.

На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 273, 282 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 630799314 від 28 листопада 2017 року у розмірі 135987,69 грн (Сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень шістдесят дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 2422,40 (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) понесених ним і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 1000,00 грн (Одна тисяча гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: Р.В. Світличний