Номер провадження: 22-ц/813/3822/25
Справа № 516/197/23
Головуючий у першій інстанції Под`ячева І. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 12 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому згідно останніх уточнень просив суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальні збитки, спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 108 715,13 грн та стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальні збитки, спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 130 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 11 липня 2021 року о 16:45 годині, на 28 км + 400 м, автодороги сполученням «Гола Пристань - Залізний Порт», ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , грубо порушуючи вимоги п. 2.3.6), 14.2.а), 14.3. та 10.1. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, перед початком маневру, пов`язаного з виїздом на смугу зустрічного руху, не переконався у його безпечності, а також у відсутності транспортних засобів, які виконують маневр обгону автомобіля під його керуванням, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого змусив водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 який виконував маневр обгону, з метою уникнення зіткнення, виїхав на узбіччя, що призвело до втрати керованості над автомобілем та подальшим зіткненням з автомобілем «Wolkswagen Geo» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що рухався по переду у попутному напрямку.

Внаслідок ДТП автомобілі «Тоуоtа Саmrу» та «Wolkswagen Geo» зазнали механічних пошкоджень. Водій «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце події.

Вказаними діями, ОСОБА_1 , порушив вимоги п.п. 2.3.6), 14.2.а), 14.3. та 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно положень ст. 124 КУпАП. Крім того, 19.07.2021 року відносно ОСОБА_1 , був складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки будучи причетним до вчинення ДТП, не зупинився та залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ст. 122-4 КУпАП.

Протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ст. 122-4 КУпАП були направленні для розгляду по суті до Білозерського районного суду Херсонської області.

Однак, адміністративні справи відносно ОСОБА_1 не розглянуті, рішення судом не прийняті, у зв`язку із окупацією Білозерського району військами Російської Федерації у лютому 2022 року.

Автомобіль «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 належіть на праві власності позивачу - ОСОБА_4 ..

Дорожньо-транспортна пригода в результаті, якої було пошкоджено автомобіль, знаходиться у прямому наслідковому зв`язку з грубим порушенням водієм автомобіля «Renault Samsung SM5» ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху саме: п.2.3. б) та д), п.14.2. а), п.14.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а тому збитки завдані ОСОБА_4 за наслідками ДТП повинна відшкодувати винна особа.

Загальний розмір збитків складає 238 715 грн 13 коп., що підтверджується висновком №АВє-250 про експертне автотоварознавче дослідження з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, автомобіля «Тоуоtа Саmrу» державний номерний знак НОМЕР_2 та звіту щодо ринкової вартості колісного транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень АВє-250-(01) від 07.03.2023 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була, і, крім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності на території України, позивач 20.08.2021 року звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак МТСБУ такої виплати не проведено, а тому вона підлягає стягненню за рішенням суду.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (третя особа ОСОБА_3 ) про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальні збитки, спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 108715 грн. 13 коп..

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальні збитки, спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 130000 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 та Моторне (транспортне) страхове бюро Українизвернулися з апеляційними скаргами, в яких просять рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 12 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки даних об`єктивного контролю та висновкам експертиз у дорожній транспортній пригоді відносно дій позивача ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга Моторного (транспортне) страхового бюро України обґрунтована тим, що за обставинами справи відбулося зіткнення автомобілів марки «Toyota Camry» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та колісного транспортного засобу марки «Volkswagen Geo» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Експертним шляхом оцінку дій водія колісного транспортного засобу марки «Volkswagen Geo» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 не надано. Означене питання взагалі не порушувалось перед експертами.

Також вказує, що залишається недослідженою обставина як відео регістратор розташований в автомобілі, що рухається попереду, міг зафіксувати події, які відбувалися позаду чи з боку від нього.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 11.11.2025 року на 15:00 год. ОСОБА_4 та його представник адвокат Мельниченко Микола Сергійович не з`явилися, про причини неявки апеляційному суду в установленому порядку не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео-конференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.

11.11.2025 року на адресу суду від представника ОСОБА_4 адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Присутні в судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідач ОСОБА_1 , його представник адвокат Муравенко Карина Володимирівна, представник третьої особи - Шилін Володимир Анатолійович, безпосередньо в залі судових засідань представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Панасюк Олег Миколайович, не заперечували проти розгляду справи за фактичної явки.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин неучасті в судовому засіданні 11.11.2025 року на 15:00 год. учасників справи судом апеляційної інстанції не встановлена, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін та їхніх представників при таких обставинах не є порушенням прав осіб, які не з`явилися до судового засідання, щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (третя особа ОСОБА_3 ) про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки, спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 108 715 грн. 13 коп., стягуючи з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки, спричиненні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 130 000 грн., суд першої інстанції оцінюючи пояснення позивача та відповідача, висновки експертів та зміст відео фіксації дорожньо-транспортної пригоди, виходив з того, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що зіткнення автомобілів «Toyota Camry» та «Volkswagen Geo» 11 липня 2021 року сталося через порушення водієм автомобіля «Renault Samsung SM5» ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а тому в його діях є склад цивільного правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19 липня 2021 року серії ДПР18 № 156696, 11 липня 2021 року о 16:45 годині, на 28 км + 400 м, автодороги сполученням «Гола Пристань - Залізний Порт», ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди для руху на своїй смузі у вигляді осипу скла не впевнився, що виконуємий ним маневр буде безпечним, внаслідок чого змусив водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 який розпочав маневр обгону, виїхати на узбіччя, внаслідок чого водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» не впоравшись з керуванням скоїв наїзд (зіткнення) з автомобілем «Wolkswagen Geo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що рухався попереду в попутному напрямку пошкодивши його, чим порушив вимоги п. 2.3 б) та 14.3 Правил дорожнього руху, за передбачена відповідальність в ст. 124 КУпАП.

Одночасно 19 липня 2021 року був складений протокол серії ДПР 18 № 156697 згідно якого 11 липня 2021 року о 16:45 годині, на 28 км + 400 м, автодороги сполученням «Гола Пристань - Залізний Порт», ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП внаслідок якого було механічно пошкоджено автомобілі «Тоуоtа Саmrу» д/н НОМЕР_2 та «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 , залишив місце пригоди до приїзду співробітників поліції та вирішення питання по суті, чим порушив вимоги п. 2.10 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність в ст. 122-4 КУпАП.

Адміністративні справи були передані на розгляд до Білозерського районного суду Херсонської області.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року в рамках розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було призначено автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Миколаївському НДЕКЦ МВС України.

В розпорядження експерта надано матеріали справи про адміністративне правопорушення, диск з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди.

14 січня 2022 року було складено висновок експерта № СЕ19/115-21/14249ІТ та разом із матеріалами адміністративної справи було направлено до Білозерського районного суду Херсонської області, однак станом на 24 лютого 2022 року матеріали до суду не надійшли, а через окупацію з березня 2022 року не здійснюється судочинство Білозерським районним судом Херсонської області.

Станом на момент розгляду цивільної справи, місце знаходження адміністративної справи та оригіналу експертизи не встановлено, тобто судом рішення за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення не прийнято.

Миколаївським НДЕКЦ МВС України суду надано завірену копію висновку експерта № СЕ19/115-21/14249ІТ від 14 січня 2022 року.

Висновок експертом наданий на підставі досліджених адміністративних матеріалів та пояснень осіб наданих в суді, при цьому диск із відеозаписом пригоди експертом не досліджувався оскільки диск не зчитувався, тобто експертом не проаналізовано параметри, траєкторії руху, бічні інтервали, час виконання та послідовність маневрів учасників події.

Згідно висновку з наданих на дослідження вихідних даних, дана дорожньо-транспортна пригода має варіанти розвитку, а саме:

- версія ОСОБА_1 : «11 липня 2021 року близько 16 год. рухався автомобілем «Renault Samsung SM5» номерний знак НОМЕР_1 із селища Залізний Порт в місто Херсон. Проїхавши населений пункт Чулаківка він рухався зі швидкістю 95 км/год та мав намір здійснити обгін автомобіля, який рухався попереду нього. При цьому він помітив, що десь далеко в попутному напрямі рухалася машина. Так як на дорозі був якийсь предмет, він прийняв ліворуч та вже в свою смугу не повернувся та їхав по центру дороги так як мав намір здійснювати обгін. В цей час його обігнав автомобіль «Тоуоtа Саmrу», різко звернув вправо і здійснив зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 . В той час коли його почав обганяти автомобіль «Тоуоtа Саmrу», він повернувся в свою смугу, при цьому показчик повороту не включив»;

- версія ОСОБА_5 : «суду пояснила, що вона була пасажиром автомобіля «Renault Samsung SM5» та бачила, як її чоловік ОСОБА_1 включив показчик повороту так як хотів мабуть обігнати машину яка їхала попереду, в цей час на дорозі появився якийсь предмет, скоріше за все скло, а тому чоловік об`їхав цей предмет та їхав по зустрічній смузі зі швидкістю 90- 95 км/год. Позаду них появився автомобіль, подав звуковий сигнал і дуже швидко проїхав повз ним та здійснив зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Geo»;

- версія ОСОБА_4 : «суду пояснив, що 11 липня 2021 року близько 16 год. рухався_ автомобілем «Тоуоtа Саmrу» номерний знак НОМЕР_2 із селища Залізний Порт в місто Херсон. Перед дорожньо-транспортною пригодою він рухався зі швидкістю 90-95 км/год. Під`їхавши до автомобіля «Renault Samsung SM5», "подивився по дзеркалах" включив показчик повороту та почав здійснювати обгін, та майже порівнявся з ним, але в цей час водій автомобіля «Renault Samsung SM5» почав "видавлювати" його в лівий бік, він прийняв ліву сторону і машина пішла в занос та відбулося зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Geo».

Експертом було надано висновок з урахуванням версії кожного водія. Так за версією ОСОБА_1 та ОСОБА_5 : дії водія а/м «Тоуоtа Саmrу» д/н НОМЕР_2 при зміні напряму руху та виконанні обгону регламентувалися вимогами п. 9.2,9.4,10.1,14.2,14.6 ПДР України. Водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» д/н НОМЕР_2 , мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом відмови від виконання маневру обгону попутного автомобіля автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому дії водія а/м автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напряму руху та виконанні обгону регламентувалися вимогами п. 9.2,9.4,10.1,14.2 ПДР України. В діях водія а/м «Тоуоtа Саmrу» номерний знак НОМЕР_2 вбачається невідповідність вимогам п.14.6 ґ) ПДР України, що знаходяться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору.

У даній ситуації водій автомобіля «Renault Samsung SM5» номерний знак НОМЕР_1 своїми односторонніми діями не міг вплинути на настання ДТП, тобто водій автомобіля «Renault Samsung SM5» номерний знак НОМЕР_1 та відповідно в його діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України та його дії не знаходяться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору.

За версією ОСОБА_4 : дії водія а/м «Тоуоtа Саmrу» номерний знак НОМЕР_2 при зміні напряму руху та виконанні обгону регламентувалися вимогами п. 9.2,9.4,10.1,14.2 ПДР України. За причинами вказаними в дослідницькій частині неможливо проаналізувати дії водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» номерний знак НОМЕР_2 на відповідність вимогам ПДР України, при цьому дії водія а/м «Renault Samsung SM5» номерний знак НОМЕР_1 при зміні напряму руху регламентувалися вимогами п. 9.2,9.4,10.1 ПДР України.

Неможливо проаналізувати дії водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» номерний знак НОМЕР_2 на відповідність вимогам ПДР України та зробити висновок про причинний зв`язок між діями водія м «Тоуоtа Саmrу» номерний знак НОМЕР_2 та настанням ДТП.

В діях водія а/м «Renault Samsung SM5» номерний знак НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР України, що знаходяться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору.

Згідно висновку Київського НДЕКЦ від 15 жовтня 2024 року № КСЕ-19/111-24/26580, який зроблено на підставі матеріалів цивільної справи та відеозапису ДТП, який зафіксовано відео регістратором автомобіля «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 :

В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу», в своїх діях повинен був керуватися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто у разі виникненні небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Оскільки проведеними розрахунками встановлено, що водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу», не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Renault Samsung SM5» шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, без застосування відвороту керма, тому водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» мав право керуватися вимогами п. 2.14. е) Правил дорожнього руху України, тобто відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян,

За даних дорожніх обставин, так як водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не мав можливості керувати транспортним засобом, який перебував в заносі в належній формі, та задати йому певну безпечну траєкторію руху, то з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 .

За даних дорожніх обставин водій автомобіля «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 9.4, п. 10.1 та п. п. а) п. 14.2 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити виникнення аварійної ситуації для водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 шляхом виконання вимог п. 10.1 та п. п. а) п. 14.2 Правил дорожнього руху України.

Розмір шкоди завданий власнику автомобіля «Тоуоtа Саmrу» ОСОБА_4 встановлений висновком експерта Херсонської Торгово-промислової палати № АВє-250 від 10 серпня 2021 року. Так відповідно до висновку вартість відновлювального ремонту автомобілю внаслідок його пошкодження 11 липня 2021 року у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 451 925,22 грн., ринкова вартість легкового автомобіля на момент пошкодження складає 390 207,07 грн.. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику «Тоуоtа Саmrу» внаслідок його пошкодження визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 390 207,07 грн..

Згідно звіту вартості колісного транспортного засобу № АВє-250-(01), вартість в пошкодженому стані після ДТП автомобілю становить 151 491,94 грн.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою та другою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У справі, що переглядається встановлено, що 11 липня 2021 року о 16:45 годині, на 28 км + 400 м, автодороги сполученням «Гола Пристань - Залізний Порт», ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди для руху на своїй смузі у вигляді осипу скла не впевнився, що такий маневр буде безпечним, внаслідок чого змусив водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 який вже розпочав маневр обгону та перебував на зустрічній смузі руху, виїхати на узбіччя, після чого водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» опинився в ситуації неконтрольованого заносу та зіткнувся з автомобілем «Wolkswagen Geo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що рухався попереду в попутному напрямку.

За наслідками ДТП було складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення останнім правопорушень передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, однак рішення у даних провадженнях судом не прийнято, тобто в адміністративному порядку особу винну в ДТП не встановлено.

Не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, через окупацію з березня 2022 року Білозерського районного суду Херсонської області і місце знаходження адміністративної справи не встановлено, не позбавляє права позивача ОСОБА_6 в розумінні статті 15 ЦК України звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєному 11 липня 2021 року ДТП надано дві автотехнічні експертизи різних експертних установ, однак експертиза Миколаївським НДЕКЦ на підставі постанови Білозерського районного суду Херсонської області в рамках справи про адмін. правопорушення проведено лише на підставі пояснень учасників та матеріалів адміністративної справи, комплексна експертиза яка проведена експертами Київського НДЕКЦ проведена на підставі відеозапису події яка зафіксована відео регістратором автомобіля, який також постраждав від ДТП та рухався попереду автомобілів «Renault Samsung SM5» та «Тоуоtа Саmrу» в попутному напрямку.

У висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ так і у висновку експертів Київського НДЕКЦ зроблено висновок, що у заданій дорожній ситуації та за даних дорожніх обставин водій автомобіля «Renault Samsung SM5» повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, і, крім того водій мав технічну можливість попередити виникнення аварійної ситуації для водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Також, згідно висновку Київського НДЕКЦ від 15 жовтня 2024 року № КСЕ-19/111-24/26580, який зроблено на підставі матеріалів цивільної справи та відеозапису ДТП, який зафіксовано відео регістратором автомобіля «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 викладено більш повні висновки щодо ДТП:

В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу», в своїх діях повинен був керуватися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто у разі виникненні небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Оскільки проведеними розрахунками встановлено, що водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу», не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Renault Samsung SM5» шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, без застосування відвороту керма, тому водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» мав право керуватися вимогами п. 2.14. е) Правил дорожнього руху України, тобто відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян,

За даних дорожніх обставин, так як водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не мав можливості керувати транспортним засобом, який перебував в заносі в належній формі, та задати йому певну безпечну траєкторію руху, то з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 .

За даних дорожніх обставин водій автомобіля «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 9.4, п. 10.1 та п. п. а) п. 14.2 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Renault Samsung SM5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити виникнення аварійної ситуації для водія автомобіля «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 шляхом виконання вимог п. 10.1 та п. п. а) п. 14.2 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, апеляційній суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 11 липня 2021 року та призвела до зіткнення автомобілів «Toyota Camry» та «Volkswagen Geo» сталася саме через порушення водієм автомобіля «Renault Samsung SM5» ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а тому в його діях є склад цивільного правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Необхідно зазначити, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, станом на хронологічний період виникнення спірних правовідносин, регулює Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як встановлено в ході судового провадження, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП. застрахована не була, оскільки він є учасником бойових дій.

Відповідно до статті 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до абз. 2 п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

Згідно з підпунктом 39.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом.

Пунктом 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №566 від 09.07.2010 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих становлять 130 000 грн. на одного потерпілого.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду завдано потерпілому, який має право на отримання страхової виплати в межах ліміту відповідальності МТСБУ в розмірі 130 000 грн.

Розмір шкоди завданий власнику автомобіля «Тоуоtа Саmrу» ОСОБА_4 встановлений висновком експерта Херсонської Торгово-промислової палати № АВє-250 від 10 серпня 2021 року. Так відповідно до висновку вартість відновлювального ремонту автомобілю внаслідок його пошкодження 11 липня 2021 року у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 451 925,22 грн., ринкова вартість легкового автомобіля на момент пошкодження складає 390 207,07 грн.. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику «Тоуоtа Саmrу» внаслідок його пошкодження визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 390 207,07 грн.

Згідно звіту вартості колісного транспортного засобу № АВє-250-(01), вартість в пошкодженому стані після ДТП автомобілю становить 151 491,94 грн.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону №1961-IV, який згідно зі ст. 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки транспортний засіб «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 виходячи із вищевказаних положень можна вважати фізично знищеним, так як вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, що підтверджується висновком експерта Херсонської Торгово-промислової палати № АВє-250 від 10 серпня 2021 року.

З огляду на вказане, розмір матеріальних збитків, виходячи із різниці вартості транспортного засобу «Тоуоtа Саmrу» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , до та після ДТП, складає: 238 715 грн. 13 коп. (390 207,07 151 491,94).

Приписами статті 1194 ЦК України регламентовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №147/66/17).

Якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (Постанова Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі № 757/33065/18-ц).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди, виникають цивільні права і обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та у особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17.

Відтак, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України, постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду в розмірі 238 715 грн. 13 коп., яка розподіляється між ОСОБА_1 та МТСБУ ( в межах ліміту страхової виплати), а саме з ОСОБА_1 108 715 грн. 13 коп., а з МТСБУ підлягає стягненню 130 000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з висновками судового експерта, викладеними у висновку № КСЕ-19/111-24/26580 за результатами судової комплексної фототехнічної та інженерно автотехнічної експертизи, проведеної на підставі ухвали Теплодарського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2024 року.

Проте, відповідно до ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

В силу положень статей 12, 81 ЦПК України, ОСОБА_1 належним чином вказаний висновок не спростував,не скористався правом а подання клопотання про призначення повторної експертизи та не надав жодних доказів на противагу вказаному висновку експерта.

Посилання в апеляційній скарзі МТСБУ, про ненадання окремої оцінки діям водія колісного транспортного засобу марки «Volkswagen Geo» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , апеляційним судом відхиляються, оскільки не мають правового значення для вирішення даної справи, так як досліджувалось експертним шляхом невиконання водієм «Renault Samsung SM5» вимог п.10.1 та п. п. а) п.14.2 ПДР України, через що було створено аварійну ситуацію для водія автомобіля «Toyota Camry», що і призвело до зіткнення автомобіля «Toyota Camry» з автомобілем «Volkswagen Geo».

Посилання МТСБУ в апеляційній скарзі на сумнівність відеозапису з камери, встановленої на постраждалому автомобілі «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 , що рухався попереду у попутному напрямку з автомобілем «Toyota Camry» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в частині можливості відображення подій позаду автомобіля «Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 , не можуть бути взятими до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що даний автомобіль («Wolkswagen Geo» д/н НОМЕР_3 ) був обладнаний 2 відеокамерами, які дозволяли здійснювати відео фіксацію подій, як попереду руху даного автомобіля, так позаду нього.

Інші доводи апеляційних скарг зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України- залишити без задоволення.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 04.12.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова