Справа № 346/1100/25
Провадження № 22-ц/4808/1634/25
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О. В.,

суддів: Бойчука І. В.,Томин О. О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2025 року, у складі судді Калинюка О. П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 101526667.

16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало належні новому кредитору права вимоги, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 34 120 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за основним боргом; 24 600 грн - заборгованість за відсотками; 1 520 грн заборгованість за комісією.

Також, 02.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 77426797.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позивачу належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників № 11 від 27.10.2023 року. Згідно з Реєстром боржників № 11 до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 36659,84 грн, яких: 15 001 грн - заборгованість за основним боргом; 21 658,84 грн - заборгованість за відсотками.

Окрім того, 13.11.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № /750.

12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передало позивачу належні йому права вимоги, вказані у Реєстрі боржників від 12.08.2022 року. Відповідно до Реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 11 100 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основним боргом; 7 100 грн - заборгованість за відсотками.

Також, 11.12.2021 року між ТОВ «Селфі Кредит» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 149475.

29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» передало позивачу належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників №2 від 29.02.2024 року. Позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 7 332 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість за основним боргом; 4 332 грн - заборгованість за відсотками.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконав та має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаними кредитними договорами, позивач просив стягнути з нього заборгованість за вказаними кредитними договорами та судові витрати в розмірі 3028 грн, понесені на сплату судового збору.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2025 року позов ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 16.12.2021 №101526667 в розмірі 34 120 грн станом на 04.03.2025; за договором позики від 02.10.2021 №77426797 в загальному розмірі 36 659, 84 грн, станом на 31.01.2025; заборгованість за кредитним договором від 11.12.2021 №149475 в загальному розмірі 7 332 грн, станом на 29.02.2024; судові витрати в розмірі 3028 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду цим обставинам.

Вважає, що відомості, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Відповідач ОСОБА_1 кредитний договір № 101526667 від 16.07.2021 року з ТОВ «Мілоан», кредитний договір № 77426797 від 02.10.2021 року з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», кредитний договір № /750 від 13.11.2021 року з ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група», кредитний договір № 149475 від 11.12.2021 року з ТОВ «Селфі Кредит», в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував.

Позивачем не надано докази того, що одноразовий ідентифікатор був надісланий саме на фінансовий номер телефону, який належить особі; не надано підтвердження того, що особа самостійно ввела свої персональні дані та не надано до суду технічних доказів відправки та отримання SMS-повідомлення, підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

Зазначає, що відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу від ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 101526667 від 16.07.2021 року; від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за кредитним договором № 77426797 від 02.10.2021 року; від ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група», за кредитним договором № /750 від 13.11.2021 року; від з ТОВ «Селфі Кредит», за кредитним договором № 149475 від 11.12.2021 року, та отримання саме відповідачем кредитних коштів. Також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами.

Посилається на те, що надані позивачем до суду електронні копії договорів № 101526667 від 16.07.2021 року, № 77426797 від 02.10.2021 року, № /750 від 13.11.2021 року, № 149475 від 11.12.2021 року з додатками, відповідачем не підписані.

Вважає позовні вимоги недоведеними, оскільки належних доказів використання грошових коштів відповідачем позивач не надав. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.

Кредитний договір № 77426797 був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з ОСОБА_1 02 жовтня 2021 року. Однак, договір факторингу № 14/06/2021, за яким ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», був укладений 14 червня 2021 року, тобто до укладання Кредитного договору з ОСОБА_1 . На момент укладення Договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . Відтак, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року.

Вважає, що укладення ОСОБА_1 вищезазначених договорів перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які майже в два рази перевищує сам розмір позики, є явно завищеними та не є співмірною сумі кредиту.

Судом першої інстанції не було взято до уваги заявлене відповідачем ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву клопотання про витребування оригіналів електронних документів.

Представник ОСОБА_1 , посилаючись на зазначені обставини просив зобов`язати відповідача надати оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, зокрема оригінали усіх кредитних договорів та договорів про відступлення прав вимоги за вказаними кредитними договорами, рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» правом на подачу відзиву не скористалось.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем виникли правовідносини внаслідок укладення кредитних договорів. Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, заборгованість за договорами споживчого кредиту добровільно не погашена. На підставі відповідних договорів факторингу до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» перейшло право вимоги від первісних кредиторів до ОСОБА_1 .

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626,628 ЦК України).

За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами.

Частинами 2, 3 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу ч. 1ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII(далі - Закон №675-VIII)

Згідно з пунктами 6, 12 ч. 1ст. 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону №675-VIII).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону №675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

У постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 545/1750/21 зазначено, що, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису всіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для укладення електронного кредитного договору особі необхідно пройти ідентифікацію та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, або в застосунку «Приват24».

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, встановлено, що 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 101526667. Згідно з п. 1, 2 цього договору позикодавець надав відповідачу як клієнту грошові кошти в розмірі 8 000 грн шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, а останній зобов`язався повернути їх у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики; базова ставка 2,5%, строк кредиту 15 днів, який закінчився 31.12.2021. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором надіслано на номер відповідача 85, що зазначений у кредитному договорі.

02.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено договір позики № 77426797. Згідно з п. 1, 2 цього договору позикодавець надав відповідачу як клієнту грошові кошти в розмірі 15 001 грн шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, а останній зобов`язався повернути їх у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики; базова ставка 1,99%, строк позики 30 днів.

13.11.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № /750505. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 1.4, 1.6 цього договору вказаний позикодавець надав відповідачу як клієнту грошові кошти в розмірі 4 000 грн шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, а останній зобов`язався повернути їх у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту; строк кредиту 30 днів; базова процентна ставка 2,25 %.

11.12.2021 між ТОВ «Селфі кредит» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено договір про надання споживчого кредиту № 149475. Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 цього договору вказаний позикодавець надав відповідачу як клієнту грошові кошти в розмірі 3000 грн шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, а останній зобов`язався повернути їх у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту; строк кредиту 30 днів; базова процентна ставка 1, 90 %.

Електронні підписи з одноразовим ідентифікатором надіслано на номер відповідача 85, що зазначено у кредитних договорах, та кредитні договори були підписані електронним підписом.

Таким же способом відповідачем підписано додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту /750505, додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту №149475 від 11.12.2021 та паспорт споживчого кредиту до вказаного договору.

У договорах зазначені всі дані про особу ОСОБА_1 , які необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номери мобільних телефонів.

Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавців подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови таких, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (міститься в реквізитах договору) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів звертає увагу, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були б укладені сторонами, а тому ці правочини відповідно до Закону №675-VIII вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Крім того, відповідачем не доведено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт незаконного заволодіння його персональними даними. ОСОБА_1 не зазначалось, що з даного приводу він звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладеного договору.

Отже, підписання договорів відповідачем електронним підписом, яке було узгоджене сторонами, відповідає вимогам чинного законодавства України, будучи аналогом власноручного підпису.

Відповідач отримав від первісних кредиторів кредитні кошти, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами. Тому твердження відповідача про те, що в матеріалах справи немає інформації про перерахування з рахунку кредитодавців чи позикодавців на рахунок відповідача коштів є необґрунтованими.

Натомість відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на ненадання доказів перерахування коштів за кредитними договорами, не надав виписки по його особових рахунках банківських карт чи довідок про відсутність у нього банківських платіжних карток, на момент укладення кредитних договорів та здійснення перерахувань коштів.

Таким чином, первісні кредитори свої зобов`язання за договорами виконали у повному обсязі, надали відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за договорами кредиту, укладеними з ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Селфі кредит» відповідач не надав.

Також встановлено, що заборгованість підтверджена наданими позивачем детальними розрахунками заборгованості. Проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії та за умовами кредитного договору.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання , право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Судом також встановлено, що 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти за користування кредитом), неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення одержання яких належить клієнту, вказані у Реєстрі боржників.

Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року ТОВ «Мілоан» передало позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101526667, сума заборгованості становить 34 120 грн, з яких: 8 000 грн заборгованість за основним боргом; 24 600 грн - заборгованість за відсотками; 1 520 грн. заборгованість за комісією. Станом на 04.05.2025 року заборгованість не погашена.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21.

Згідно з даними витягу з Реєстру боржників № 11, що є невід`ємною частиною до договору факторингу № 14/06/21 від 27.10.2023 та розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 77426797, сума заборгованості становить 36 659,84 грн, з яких: за основною сумою боргу - 15 001 грн; сума заборгованості за відсотками 21 658,84 грн; сума заборгованості за пенею - 0 грн.

12.08.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022. Згідно з даними витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 та розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передало позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором №/750505, загальна сума заборгованості становить 11 100 грн, з яких: 4 000 грн заборгованість за основним боргом; 7 100 грн - заборгованість за відсотками; 0 грн - заборгованість за пенею.

Також, 29.02.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024. Згідно з даними витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» передало позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором №149475, загальна сума заборгованості становить 7332 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість за основним боргом; 4 332 грн - заборгованість за відсотками; 0 грн - заборгованість за пенею.

Новий кредитор жодних нарахувань за договорами з моменту набуття права вимоги не здійснював.

Факт переходу права вимоги позивача саме до відповідача за вказаними вище кредитними договорами підтверджується витягами з реєстру боржників, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, які містять відомості та обсяг необхідної інформації, таких як анкетні дані відповідача, номер кредитного договору, суму заборгованості, які дають можливість належним чином підтвердити набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів обставини щодо його права вимоги до ОСОБА_1 , яке перейшло до нього на підставі вказаних вище правочинів, які у судовому порядку недійсними не визнавалися, тобто їх презумпцію правомірності скаржником не спростовано, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права вимоги, колегія суддів відхиляє.

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження N 61-2449св18) зроблено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Не надіслання позивачем на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги на його користь, не звільняє скаржника від обов`язку погашення боргу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначив, що у зв`язку з неповерненням відповідачем по закінченню строку кредитування кредитних коштів та сплати заборгованості за вказаним кредитними договорами, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 16.12.2021 №101526667 в загальному розмірі 34 120 грн, за договором позики від 02.10.2021 №77426797 в загальному розмірі 36 659, 84 грн, за кредитним договором від 13.11.2021 №/750505 в загальному розмірі 11 100 грн, за кредитним договором від 11.12.2021 №149475 в загальному розмірі 7 332 грн.

Умови кредитних договорів відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому частиною першою статті 1054 ЦК України. Положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані щодо розміру процентів за користування кредитом. У даній справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитних договорів та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.

Крім того, договори, укладені між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнані, а при розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання кредитних договорів недійсними у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з їх невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що нарахування та сплата відсотків, які є явно завищені, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності.

Позивач підтвердив факт укладення кредитних договорів та отримання відповідачем кредитних коштів та виникнення заборгованості за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) відповідач суду першої та апеляційної інстанції не надав, також не подав належних доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив зобов`язати позивача надати для дослідження оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме кредитних договорів та договорів про відступлення вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частин 3 статті 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів, оскільки відповідачем не доведено необхідності витребування оригіналів кредитних договорів від 16.12.2021 року № 101526667, від 02.10.2021 року № 77426797, від 13.11.2021 року № /750, від 12.08.2022 року № 12082022, тому що надані копії цих документів підписані електронним цифровим підписом позивача та не викликають у суду сумнівів щодо достовірності цих документів.

Згідно з ч.1, 2 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 95, ч.5 ст.100 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З системного аналізу положень ЦПК України вбачається, що до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку засвідчувальним написом «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, що скріплюється печаткою.

Водночас необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч.2 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа.

Статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу (абз. 1-3 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (абз. 4-6 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» ).

Відповідно до абз. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа та допустимість електронного документа як доказу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

З матеріалів справи вбачається, що надані відповідачем договори підписані кваліфікованим електронним підписом.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналів електронних доказів, інших об`єктивних даних на підставі яких у нього виникають обґрунтовані сумніви у дійсності поданих позивачем документів в апеляційній скарзі не навів, у зв`язку з цим апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2025 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О. В. Пнівчук

Судді: І. В. Бойчук

О. О. Томин