Справа № 337/2407/25
Номер провадження 2-о/337/140/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.,

присяжних- Горбачової І.Т., Кісенко О.О.,

за участю секретаря Кабалюка Д.А.,

представника заявника- ОСОБА_1 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_2 , представник заявника: ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , про оголошення особи померлою під час захисту Батьківщини,

В С Т А Н О В И В:

20.05.2025 року представник заявника звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_2 з заявою, в якій просить оголосити померлим свого сина, громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, військовослужбовця Збройних Сил України, навідника 3-го танкового взводу, 1-ї танкової роти, 1 танкової військової частини НОМЕР_1 , датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті вважати село Вишневе у Малинівській сільській громаді Пологівського району Запорізької області; вважати, що загибель настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації проти України.

В обґрунтування заяви зазначив, що заявник ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, навідником 3-го танкового взводу, 1-ї танкової роти НОМЕР_2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . Починаючи з 14.05.2022 р. ОСОБА_5 перестав виходити на зв`язок із рідними. Заявнику було скероване сповіщення від 15.09.2022 року, про те, що його син, навідник танкового взводу, солдат ОСОБА_5 , 1985 р.н, під час виконання бойового завдання, зник безвісті 14 травня 2022 року. 25 липня 2022 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1910-АД від 26 травня 2022 року було складено Акт службового розслідування, за змістом якого солдат ОСОБА_5 вважається безвісті зниклим. Пошуки позитивних результатів не дали, його документи відсутні, зв`язок з ним відсутній, а місце знаходження є не відомим і на даний час. Оголошення ОСОБА_5 померлим необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, оскільки від цього залежить виникнення його особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання одноразової грошової виплати після загибелі сина, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та оформлення спадщини після його смерті. Від оголошення померлим залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Ухвалою суду від 23 травня 2025 року відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

06.06.2025 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, в яких представник при ухваленні рішення просить врахувати бойову активність місця зникнення ОСОБА_5 без вісті, справу розглянути у його відсутність.

23.06.2025 року від представника заявника надійшли письмові пояснення, в яких викладено посилання на релевантну судову практику розгляду справ зазначеної категорії.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року по справі витребувані докази, вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості заінтересованих осіб військову частину НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 .

18.07.2025 року від представника заінтересованої особи- військової частини НОМЕР_1 надійшла заява щодо розгляду справи у його відсутність, просив при розгляді справи врахувати норми чинного законодавства, місце та обставини зникнення ОСОБА_5 без вісті.

01.09.2025 року від представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшли письмові пояснення, в яких представник заінтересованої особи вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки у місці ймовірної загибелі ОСОБА_5 до теперішнього часу ведуться активні бойові дії, справу просить розглянути у його відсутність.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Шиков П.О. заяву підтримав повністю, з підстав, викладених у ній, просить її задовольнити, вважає доводи представників заінтересованих осіб хибними, оскільки село Вишневе у Малинівській сільській громаді Пологівського району Запорізької області з 17 квітня 2022 року перебуває в окупації та не відноситься до території, на якій ведуться активні бойові дії, після ймовірної дати смерті пройшло більше ніж шість місяців, а тому наявні усі підстави для задоволення заяви. Оскільки обставини справи аналогічні справам, що були розглянути ВП ВС.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, з заявами про відкладення не звертались, з урахуванням думки представника заявника, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність заінтересованих осіб.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Зокрема, ст.306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 19.06.2025 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 123 від 23.07.2020 р. №61-рс, ОСОБА_5 призначено на посаду навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 117281А, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Починаючи з 14.05.2022 р. ОСОБА_5 перестав виходити на зв`язок із рідними.

Відповідно до тексту сповіщення про смерть (загибель) № 256 від 15.09.2022р, заявника ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , повідомлено про те, що його син, навідник танкового взводу, солдат ОСОБА_5 , 1985 р.н, під час виконання бойового завдання зник безвісті 14 травня 2022 року.

25 липня 2022 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1910-АД від 26 травня 2022 року було складено Акт щодо результатів проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті 14 травня 2022 року навідника 3-го танкового взводу, 1-ї танкової роти 1-го танкового батальйону солдата ОСОБА_5 .

За змістом акту службового розслідування встановлено, що 14.05.2022 приблизно о 08-00 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, пов`язаного з проведенням наступу у районі с. Вишневе Малинівської сільської громади Пологівського району Запорізької області, перебуваючи у зоні активних бойових дій у складі бойової колони НОМЕР_4 танкового батальйону, екіпаж танку (стройовий номер 618), у складі головного сержанта-командира танку, навідника 3 танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 та механіка-водія, при виході на визначений рубіж переходу в атаку наїхали на протитанкову міну, після чого подальший рух танку був неможливим. Знаходившись під прицільним ворожим обстрілом з ПТУРів в кінцевому результаті танк (стройовий номер 618) був знищений, навідник 3 танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вважається безвісті зниклим.

Пошуки позитивних результатів не дали, його документи відсутні, зв`язок з ним відсутній, а місце знаходження є не відомим і на даний час.

Головний сержант - командир танку (стройовий номер 618) 3 танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_6 , який при проведенні службового розслідування надав письмові пояснення, що 14.05.2022 року приблизно о 08:00 під час наступу 1 танкового батальйону у районі с. Вишневе Малинівської сільської громади Пологівського району Запорізької області, їхній танк (стройовий номер 618) наїхав на протитанкову міну та зупинився через нанесені ушкодження. За мить він почув звук одного та одразу другого виходу, далі вибух та яскравий вогняний спалах, отримав травму очей, опіки та був контужений. Старший сержант ОСОБА_6 не зміг продовжувати виконувати поставлені йому завдання, а сам був евакуйований з травмами з поля бою. В усній розмові, ОСОБА_6 додав, що при наступі, після того як танк зупинився після вибуху, він побачив, що ОСОБА_5 сидить в неприродній позі та не подає ознак життя. Шансів покинути танк до знищення у ОСОБА_5 не було, так як на це було лише декілька секунд.

З письмових пояснень, наявних в матеріалах проведеного службового розслідування, старшого механіка-водія 3 танкового взводу 1 танкової роти 1 танкового батальйону старшого солдата ОСОБА_7 , який рухався у складі екіпажу танку (стройовий номер 617) наступним у тій же колоні за танком (стройовий номер 618) стало відомо, що 14.05.2022 року приблизно о 08:00 під час наступу НОМЕР_4 танкового батальйону у районі с. Вишневе Малинівської сільської громади Пологівського району Запорізької області він був свідком того, як танк (стройовий номер 618) під час бою наїхав на протитанкову міну та зупинився, після чого майже одразу був знищений в результаті 2 влучань ПТУРів противника.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 01.06.2022 року внесені відомості про кримінальне правопорушення № 0000498 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для встановлення факту відсутності ОСОБА_5 у полоні, представником заявника були направлені адвокатські запити у державні установи, які займаються пошуком військовополонених.

Відповідно до відповіді від державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 24.03.2025 року, зазначено, що: «Державне підприємство «Український національний центр розбудови миру», що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.03.2022 № 228-р виконує функції Національного інформаційного бюро, та в межах компетенції повідомляє: за наявною інформацією відомості про ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні».

Згідно Виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, підтвердження про перебування у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Червоного Хреста та інформація про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Червоного Хреста: Відсутня; Підтвердження про перебування у полоні з інших відкритих джерела відносно ОСОБА_5 , 28.04.1985. : «Відсутня».

За змістом листа від 24.03.2025 року за підписом керівника об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України, вбачається, що Об`єднаний центр створює i веде облік оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, та незаконно позбавлених волі ociб внаслідок агресії проти України, здійснює координацію заходів щодо звільнення таких категорій ociб. В Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_5 . В рамках взаємодії з органами, які уповноважені на розшук ociб, зниклих безвісті за особливих обставин, міжнародними організаціями, відомості про місцезнаходження ОСОБА_5 , можливе перебування його у полоні держави-агресора, можливу загибель тощо, Об`єднаним центром не отримувались. Водночас повідомлено, що Об`єднаний центр на постійній основі здійснює співпрацю з органами державної влади в рамках координації пошуку, звільнення кожного українського оборонця, в т.ч. зниклого військовослужбовця ОСОБА_5 .

Оголошення ОСОБА_5 померлим необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, оскільки від цього залежить виникнення його особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання одноразової грошової виплати після загибелі сина, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та оформлення спадщини після його смерті. Від оголошення померлим залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає заяву ОСОБА_2 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що ст.46 ЦК України передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою:

по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років;

по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців;

по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Крім того, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.12.2024 року у справі ЄУН 755/11021/22, а саме: приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).

Отже, законодавець розмежовував категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії РФ проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд враховує соціальний контекст та засаду справедливості.

Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Отже, висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція) за певних обставин.

П.13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року звертає увагу судів на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це встановлення судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 року у справі №154/2135/17 дійшов висновку, що, виходячи зі змісту положень ст. 43, 46 ЦК України, ст. 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч.2 ст.46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою на підставі ч.1 ст.43 ЦК України.

Для визнання людини померлою заявникові необхідно звернутися до суду із відповідною заявою та доданими до неї доказами безрезультатного розшуку особи, відомостей про обставини її останнього відомого місця перебування та зникнення, можливого повідомлення про бойові дії, фізичні втрати за місцем служби або перебування особи.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, що син заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23 липня 2020 року №61-рс на посаду навідника танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 117281А, зник безвісті 14.05.2022 року під час виконання бойового завдання із захисту та оборони України від збройної агресії РФ в районі проведення активних бойових дій поблизу с. Вишневе Малинівської сільської громади Пологівського району Запорізької області, тобто за обставин, що загрожували йому смертю.

При цьому, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, с. Вишневе Малинівської сільської громади Пологівського району Запорізької області, з 17.04.2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією території України, а не зоною активних бойових дій, як стверджує представник заінтересованої особи.

Отже, ймовірне місце загибелі сина заявника відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, не є місцем введення бойових дій. При цьому, надані суду докази не містять жодних суперечностей щодо обставин фактичної загибелі військовослужбовця ОСОБА_5 що дає суду підстави зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання ним обов`язків військової служби.

Доказів, які б спростували ці обставини, суду, зокрема, представниками Міністерства оборони України, частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не надано. Жодних відомостей про те, що ОСОБА_5 перебуває в полоні, або про місце знаходження його трупа до цього часу не отримано.

Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян. Виконання цього обов`язку не може бути вибірковим.

Судове рішення про оголошення фізичної особи померлою з моменту набрання ним законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі вказаного рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану реєструється смерть особи та видається свідоцтво про смерть.

Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія або інші виплати, передбачені законом, шлюб припиняється (ст. 104 СК України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).

Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право заявника, як громадянина України, на оголошення його сина померлим, що, у свою чергу, стане підставою для реалізації ним інших своїх прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю сина, зокрема, спадкування, отримання відповідної допомоги (виплати) тощо.

Натомість, реалізація ним таких прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин - відсутності документів, передбачених чинним законодавством України, які достовірно посвідчують факт смерті ОСОБА_5 і дозволяють здійснити державну реєстрацію смерті відповідним територіальним органом ДРАЦС України.

Щодо посилання представника Міністерства Оборони України щодо застосування положень статті 46 ЦК України, то суд виходить із того, що з моменту події 14 травня 2022 року дня вірогідної смерті ОСОБА_5 , на момент розгляду справи судом пройшло більше шести місяців.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши встановлені в цій справі обставини, враховуючи мету звернення заявника з цією заявою, яка полягає в реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті його сина, від якої залежить вирішення соціально-побутових питань, зокрема, отримання пільг як члену родини загиблого та вчинення інших дій, пов`язаних із оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту, суд дійшов висновку, що наявні у цій справі докази та встановлені обставини дають підстави вважати з достатньою вірогідністю загибель ОСОБА_5 під час ведення бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_9 в селищі Вишневе у Малинівській сільській громаді Пологівського району Запорізької області, а відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_5 померлим необхідно проводити від дня настання події, яка спричинила його загибель, а саме з 14 травня 2022 року, оскільки ця подія є наслідком воєнних дій.

Отже, виходячи з принципів верховенства, справедливості, розумності та пропорційності, соціального контексту цієї справи, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду та уникаючи надмірного формалізму, за конкретних обставин зникнення безвісті ОСОБА_5 , при відсутності протягом тривалого часу відомостей про нього, суд вважає можливим оголосити ОСОБА_5 , померлим до спливу строку, визначеного ч.2 ст.46 ЦК України. При цьому, враховуючи конкретні обставини зникнення безвісті ОСОБА_5 , суд з урахуванням положень ч.3 ст.46 ЦК України вважає можливим оголосити його померлим від дня вірогідної загибелі ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцем смерті вважати село Вишневе Малинівської сільської громади Пологівського району Запорізької області, Україна.

Також суд вважає доцільним роз`яснити учасникам цієї справи, що в силу вимог ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було оголошено померлою, або відомостей про місцезнаходження цієї особи суд за місцезнаходженням особи або суд, який оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про оголошення цієї особи померлою; заяву може бути подано особою, яку було оголошено померлою або іншою заінтересованою особою; копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.

Керуючись ст.3 Конституції України, ст.15,16,46 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,293,294,306-308 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, військовослужбовця Збройних Сил України, навідника 3-го танкового взводу, 1-ї танкової роти, НОМЕР_4 танкового батальону військової частини НОМЕР_1 оголосити загиблим військовослужбовцем Збройних сил України за обставин безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації проти України. Датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_9 . Місцем смерті вважати село Вишневе у Малинівській сільській громаді Пологівського району Запорізької області.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Салтан Л.Г.

Присяжні Горбачова І.Т.

Кісенко О.О.