ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9582/25 Справа № 235/4266/24 Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Свистунової О.В.,

суддів: Пищиди М.М., Макарова М.О.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 25 липня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу працював на підприємствах вугільної промисловості. Загальний стаж складає 21 рік 06 місяців 28 днів. З відповідачем ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» перебував у трудових відносинах в період часу з 14.03.2012 року по 17.02.2014 року та з 29.06.2017 року по 02.05.2024 року, в останній час прохідником, звільнений 02.05.2024 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійна важкість праці з нахилами корпусу і контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. За час роботи на підприємстві, 05.10.2022 року з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та складний акт форми Н-1 від 01.12.2022 року. Крім того, час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку в ОСОБА_1 професійного захворювання та 02.05.2024 року складено акт за формою П-4, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 03.06.2024 року, яким встановлено, що хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення. Прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико статико динамічними порушеннями, м`язево тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. (легкий) зниження слуху за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За результатами медичного освідкування 08.05.2024 року в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, визначено за сукупністю профзахворювань 65 % втрати працездатності, з 08.05.2024 року до 08.05.2027 року з яких 30% хронічна поперекова радикулопатія, 10% - хронічний бронхіт, 10% - хронічна приглухуватість, 15% - виробнича травма 05.10.2022 року. Саме за встановленням відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків. Внаслідок вказаного, позивач відчуває суттєві незручності, свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими.

Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив в сумі 350000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічного професійного захворювання, яким спричинено втрату професійної працездатності, яку просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Заводського районного суду міста Кам`янського від 25 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень з утриманням обов`язкових платежів, згідно законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди до 350 000,00 грн.

У відзиві відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2025 року визначено склад колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_4 , суддів учасників колегії: Макарова М.О., Єлізаренко І.А.

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського апеляційного суду від 14.11.2025 року №3104 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 з посади судді.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2025 року визначено склад колегії суддів під головуванням судді Свистунової О.В., суддів учасників колегії: Макарова М.О., Пищиди М.М.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

17.11.2025 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від позивача про розгляд справи без участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з підприємствами вугільної промисловості:

ДХК «Селидоввугілля» ДВХТ шахта ім. Д. С. Коротченка:

- 09.12.2002 року - прийнятий гірничим робочим підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 11.02.2003 року переведений учеником прохідника підземним;

- 20.03.2003 року - переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 21.06.2004 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «Донбасшахтопроходка»:

- 01.07.2004 року прийнятий прохідником 5 розряду підземним;

-31.10.2004 року - звільнений за п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переходом на ТОВ «Донпромбізнес»;

ТОВ «Донпромбізнес»:

- 01.11.2004 року прийнятий по переводу прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 11.11.2004 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ВАТ «Шахтобудівельник»:

- 15.11.2004 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті з іспитовим строком на 2 місяці;

- 20.12.2004 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ДОАТ «Трест» «Красноарміськшахтобуд» Шахтобудівельне управління №7:

-20.12.2004 року прийнятий прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

-17.03.2005 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ДП ВК «Краснолиманська»:

- 04.04.2005 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 25.07.2008 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «Донбасвуглепроходка»:

-30.07.2008 року прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею;

-06.02.2009 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «Ексіменерго», паливно енергетична компанія:

-06.03.2009 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах в шахті;

-14.03.2009 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

Шахтопрохідне будівельне управління №9 ТОВ « Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка:

-13.04.2009 року прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею;

-19.08.2011 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ТОВ «РШС»

-26.09.2011 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

-08.03.2012 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»:

- 14.03.2012 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 03.02.2014 року переведений прохідником 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 17.02.2014 року звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»:

- 21.02.2014 року прийнятий підземним прохідником 5 розряду та направлений на дільницю підготовчих робіт №1;

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»:

- 29.06.2017 року прийнятий прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 13.09.2018 року Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»:

- 03.2019 року переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 02.05.2024 року - звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 79-94).

За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько експертної комісії від 08.05.2027 року 12ААГ №772819 про наявність професійного захворювання та висновки про умови праці: позивачу протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах з 08.05.2024 року по 01.06.2027 року (а.с. 30-31).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 02.05.2024 року комісією із залученням головного державного інспектора відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління інспекційної діяльності у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, профпатолога КНП «Седидівської ЦМЛ» Селидівської міської ради, заступника директора з охорони праці та промислової безпеки ПрАТ «Ш/у «Покровське», провідного інженера з обліку і аналізу травматизму та професійних захворювань ПрАТ «Ш/у «Покровське», голови профспілки ПрАТ «Ш/у «Покровське», заступника голови, головний технічний інспектор праці Покровсько - Мирноградської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості України, головного спеціаліста відділу профілактики та розслідування нещасних випадків управління контрольно перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - професійне захворювання у позивача ОСОБА_1 виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в підземних умовах праці обумовленими впливом шкідливого виробничого фактору: недосконалістю технологічного процесу, недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу та недосконалістю технологічного процесу (а.с.24-28).

Крім того, з матеріалів справи, а саме з виписки із амбулаторної карти вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 2019 року перебував періодично на амбулаторному та стаціонарному лікуванні:

- з 01.11.2019 року по 07.11.2019 року з діагнозом: ХОЗЛ ІІ в стадії загострення, ЛН 1 ст.;

- з 18.08.2020 року по 28.08.2020 року з діагнозом: ХОЗЛ ІІ в стадії загострення, ЛН 1 ст.;

- з 23.11.2022 року по 07.12.2022 року з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт, ЛН 1-2 ст.;

- з 15.12.2022 року по 26.12.2022 року з діагнозом: люмбалгія, хронічна вертеброгенна (сколіоз, остеохондроз, деформуючий спондільоз, спондільоз, грижа Шморля тіл L-1, L-2 хребців), люмбалгія з вираженим больовим, м`язево тонічним синдромами, стадія загострення;

- з 29.12.2023 року по 08.01.2024 року з діагнозом: І ХОЗЛ ІІ в стадії загострення, ЛН 1 ст.;

- з 09.01.2024 року по 24.01.2024 року з діагнозом: люмбалгія, хронічна вертеброгенна (сколіоз, остеохондроз, деформуючий спондільоз, спондільоз, грижа Шморля тіл L-1, L-2 хребців), люмбалгія з вираженим больовим, м`язево тонічним синдромами, стадія загострення (а.с. 112-124).

Також вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю. І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення. Прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико статико динамічними порушеннями, м`язево тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. (легкий) зниження слуху за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 108);

Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клініко функціональних обстежень; динаміка та перебіг захворювань; їх розвиток під час роботи, інформація про умови праці, представлена в санітарно гігієнічній характеристиці від 04.04.2024 року, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза) параметри яких перевищували допустимі величини (виробничий пил, фізичне навантаження, виробничий шум); стаж в шкідливих умовах більше 20 років (а. с. 108)

08.05.2024 року ОСОБА_1 був оглянутий в обласному центрі МСЕК м.Слов`янська та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням за сукупністю професійних захворювань 65 % з 08.05.2024 року до 01.06.2027 року, що підтверджується довідкою серійний номер 12 ААА № 139674 (а.с. 32-33).

Згідно зі статтею 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц зазначено, що суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок отримання професійних захворювань позивач втратив 65 % професійної працездатності та третьої групи інвалідності, що свідчить про неможливість покращення стану його здоров`я у майбутньому, а також з того, що захворювання позивача призвели до кардинальної негативної зміни його життя, порушили його психологічний стан та нормальні життєві зв`язки.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, прийнявши до уваги факт отримання позивачемтретьої групи інвалідності та втрати ним 65 % працездатності, врахувавши характер немайнових втрат позивача, глибину його фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей та позбавлення його певних можливостей їх реалізації, а також керуючись засадами розумності і справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, на рівні 90 000,00 грн.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, колегія суддівне бере до уваги з вищенаведених підстав.

Колегія суддів не встановила підстав для збільшення визначеного судом першої інстанції розміру компенсації.

Заперечуючи проти розміру стягнутої компенсації, позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не подав належних і допустимих доказів.

Враховуючи наведене, а також те, що професійне захворювання позивача виникло під час його перебування у трудових відносинах з відповідачем, на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що потягнуло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдало йому моральних страждань, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Тож, колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди в розмірі 90 000,00 грн., присудженої судом першої інстанції, враховуючи доводи позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, встановлення третьої групи інвалідності, відсутності покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який відчуває постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 25 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 02 грудня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.М. Пищида

М.О. Макаров