КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/699/25 Головуючий у І інстанції - Потабенко Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

установив:

У лютому 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 05 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений кредитний договір №403783, згідно з умовами якого відповідач отримала 7800 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.

01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ним, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», укладено договір факторингу №01022024, згідно вищевказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, воно набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №403783 від 05 вересня 2022 року.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7800 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 60403,20 грн., а разом 68203,20 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні зазначеного вище позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем не був би укладеним.

Крім того, розрахунок заборгованості містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договорі, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору.

Вказує, що воно надавало довідку про перерахування коштів.

Просило суд, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, в обґрунтування якого зазначила, що відсутність доказів перерахування коштів унеможливлює визнання існування грошового зобов`язання, а саме: стягнення заборгованості в сумі 68203,20 грн.

Вказує, що суд першої інстанції повно дослідив надані докази, діяв у межах закону та обґрунтовано відмовив у позові.

Розрахунки заборгованості, на які посилався позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу, що правильно кваліфікував суд першої інстанції при розгляді справи.

Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

На вказаний відзив, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало відповідь, в обґрунтування якої зазначило, що аргументи, наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу є такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором № 403783.

Наголошує, що кредитний договір №403783 від 05 вересня 2022 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит», було підписано за допомогою підпису позичальника та погоджено всі істотні умови договору, відповідачу надавалась інформація, щодо умов договору, з якою вона ознайомилася та підвередила підписом факт ознайомлення із кредитним договором.

ОСОБА_1 свідомо уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договорів, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором №403783. За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору.

Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки згідно п.2.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача.

ТОВ «Селфі Кредит» не створює окремий рахунок для Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію, щодо вчинених фінансових операцій. Отже, відсотки нараховані за умовами кредитування є цілком правомірними.

Просило суд, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №403783.

Предметом Кредитного договору є надання кредитором позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 7800 грн. 00 коп.; строк користування 365 днів; стандартна процента ставка, відсотків річних складає 2,2% в день.

ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором №403783 від 05 вересня 2022 року виконало в повному обсязі, однак ОСОБА_1 в порушення умов договору кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим розмір заборгованості склав 68203,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості

01 лютого 2024 року права вимоги за кредитним договором відступлені ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі Договору факторингу №01022024.

Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 01 лютого 2024 року до Договору факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року.

Таким чином ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правомірно набуло право вимоги за кредитним договором №403783 від 05 вересня 2022 року.

Сума заборгованості ОСОБА_1 становить 68203,20 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 7800 грн., прострочена заборгованість за процентами становить 60403,20 грн.

Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вихідний №Д3234 від 04 лютого 2025 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладання між сторонами кредитного договору, проте, позивачем не доведено належними доказами перерахування ТОВ «Селфі Кредит» відповідачу коштів у розмірі 7800 грн. відповідно до кредитного договору, а тому вимога про його повернення, як і нарахування на таку суму відсотків не може вважатися обґрунтованою.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «ФК «Кредит Капітал» надало належні та допустимі докази укладення електронного кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит».

Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання споживчого кредиту №403783 від 05 вересня 2022року укладено в електронній формі, що відповідає положенням ст. 207 ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону, а саме: кредитодавцем засвідчено кваліфікованою електронною печаткою, а позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору Х004 із позначкою часу.

Згідно копії кредитного договору №403783та додатку № 1 вбачається, що ОСОБА_1 здійснила ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши ТОВ «Селфі Кредит» свої персональні дані, подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використала для підтвердження підписання кредитного договору.

Ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг на веб-сайті Товариства проведена відповідно до вимог закону, оскільки ОСОБА_1 передала кредитору персональні дані паспорта, ідентифікаційного номера, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номер телефону, адресу електронної пошти.

На підтвердження укладення кредитного договору, позивачем долучено копію: договору №403783 від 05 вересня 2022 року; додатку № 1 до договору; паспорту споживчого кредиту; довідки про ідентифікацію; листа ТОВ «Пейтек», розрахунок заборгованості.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності належних доказів на підтвердження переказу ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7800 грн.

Вказане посилання спростовується долученим до матеріалів справи листом ТОВ «Пейтек» від 03 січня 2025 року про успішне перерахування грошових коштів у розмірі 7800 грн. на картку № НОМЕР_1 .

Саме такий номер картки для зарахування коштів зазначено позичальником у договорі №403783 від 05 вересня 2022 року, укладеному з ТОВ «Селфі Кредит».

ТОВ «Селфі Кредит» не відкриває карткових рахунків для перерахування кредитних коштів, а лише надсилає суму позики на існуючий рахунок позичальника, який вказується самим позичальником.

ОСОБА_1 не спростовано факт надання нею всіх особистих ідентифікуючих даних, її платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий.

01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 01 лютого 2024 року та витягу з реєстру боржників, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуває право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №403783 від 05 вересня 2022 року у розмірі 68203,20 грн.

Досудовою вимогою №Д3234 від 04 лютого 2025 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» проінформувало ОСОБА_1 про укладення договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №403783 від 05 вересня 2022 року та про необхідність погашення заборгованості в розмірі 68203,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також доведеність невиконання відповідачем свого зобов`язання, щодо сплати заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором №403783 від 05 вересня 2022 року в розмірі 68203,20 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, дійшовши помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, наслідком чого є задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 квітня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за кредитним договором №403783 від 05 вересня 2022 року у розмірі 68203,20 грн., яка складається з 7800грн. заборгованість за тілом кредиту;60403,20грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба