Справа №464/6925/25
пр.№ 4-с/464/19/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Білінська К.-М.Є.

з участю представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_2 про визнання бездіяльності виконавця та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

скаржник ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою, у якій просить забов`язати державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , накладений 18.10.2010 року за №10375688 реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 79035, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена 149-Ю, на підставі постанови, 20840606, 16.08.2010, Сихівського ВДВС ЛМУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Власник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .Обтяжувач: Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

В обґрунтування скарги покликається на те, що на виконанні державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження виконавче провадження № 208406063 примусового виконання судового наказу № 2-1-1460 виданого 29.04.2010 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 33365,69 грн. боргу. З метою отримання повної інформації щодо виконавчого провадження ВП 20840606, адвокат Попельчук С.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 направив до Сихівського ВДВС адвокатський запит від 10.09.2025р., в якому просив надати копію матеріалів виконавчого провадження ВП 20840606 в електронній та/або письмовій формі. 24.09.2025р. Сихівський ВДВС надіслав відповідь №66388 на адвокатський запит, в якому повідомив, що на виконанні Сихівського ВДВС перебувало виконавче провадження №20840606 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Універсал банк» 33365,69 грн. боргу. Матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання та надати їх копії неможливо. Повторно виконавчий документ до стягнення не пред`являвся. Станом на 02.10.2025р. закінчився строк пред?явлення виконавчого документа до виконання. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень відсутні судові рішення про поновлення строку пред?явлення виконавчого документа до виконання чи про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Станом на 01.10.2025р. в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація про виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м. Львова від 29.04.2010 №2-н-460. Відповідно до довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 07.05.2025р. станом на 15.05.2025р. відсутня заборгованість ОСОБА_3 за Кредитним договором перед АТ «Універсал Банк». Враховуючи наведені вище обставини 9 вересня ОСОБА_2 звернулась до Сихівського ВДВС із заявою про зняття арешту у ВП 20840606, що підтверджується копією заяви, поштовою квитанцією та описом вмісту поштового відправлення. Станом на 02.10.2025р. Сихівський ВІВС відповіді на заяву про зняття арешту не надав. Вважає, що вказана бездіяльність державного виконавця порушує його права як стягувача, просить скаргу задоволити.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав, надав пояснення аналогічні її змісту, просить таку задоволити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечив щодо задоволення скарги, оскільки його дії та рішення відповідають положенням законодавства, вважає відсутніми підстави для зняття арешту майна оскільки виконавче провадження завершено не з підстав виконання нею зобов`язань.

Представники заінтересованих осіб АТ «Універсал Банк» та ТзОВ «ФК «Кредит -Капітал» в судове засідання не з`явились хоча належним чином повідомлені про вас та місце розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Аналогічні положення щодо обов`язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені ч.1 ст.18 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 29.04.2010 Сихівським районним судом м.Львова у справі № 2н-1460/10 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 33365,69 грн. боргу за кредитним договором.

З виконання вказаного судового наказу Сихівським відділом державної виконавчої служби м.Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було виконавче провадження №20840606, в межах якого на належне ОСОБА_2 майно - квартиру АДРЕСА_2 накладено арешт, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

З відповіді Сихівського ВДВС на адвокатський запит №66388 від 24.09.2025р. вбачається, що на виконанні Сихівського ВДВС перебувало виконавче провадження №20840606 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Універсалбанк» 33365,69 грн. боргу. Матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання та надати їх копії неможливо.

Як вбачається із довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 07.05.2025р. станом на 15.05.2025р. відсутня заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 27.05.2009 перед АТ «Універсал Банк», оскільки право вимоги за вказаним договором відступлено на користь ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», а в подальшому таке право відступлене на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV, тут і далі в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-ХІV).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-ХІV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 57 Закону№ 606-ХІV).

Законом № 1404-VIII в редакції, чинній на момент звернення заявника до виконавчої служби із заявою про зняття арешту, у статті 59 цього Закону визначено випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. В той же час, частиною п`ятої наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

У матеріалах справи та за відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження відсутня інформація щодо наявності відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого документу судового наказу №2н-1460/10 від 29.04.2025, також згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень відсутні судові рішення про поновлення строку пред?явлення вказаного виконавчого документа до виконання чи про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Таким чином, визначений законом строк пред`явлення до виконання виконавчого документу від 29 квітня 2010 року сплив понад 10 років тому і питання про поновлення строку пред`явлення його до виконання не вирішувалось.

Згідно з положеннями ст.41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що збереження протягом такого тривалого часу арешту на майно, який накладено державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення щодо боржника ОСОБА_2 є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном.

Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 30.04.2025 у справі №753/12589/23, який в силу ст.ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковим до застосування.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене, зокрема те, що повернення виконавчого документа стягувачу та відповідно завершення виконавчого провадження є підставою для скасування арешту майна боржника, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Забов`язати державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , накладений постановою державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 16.08.2010 у виконавчому провадженні 20840606 (зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.10.2010 року за №10375688 реєстратором Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 05.12.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Головуюча :