Справа №: 671/1489/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що станом на 15 квітня 1991 року вказаний житловий будинок належав йому - позивачу та його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно як членам колгоспного двору, тобто на праві сумісної (спільної) власності в частці по 1/3 кожному. Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті позивач успадкував належне матері майно, зокрема, земельну ділянку площею 1,8619 га кадастровий номер :04:015:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петриковецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Позивач не оформив свої спадкові права на 1/3 частки житлового будинку, що належала ОСОБА_4 як члену колгоспного двору, так як право власності на спірний житловий будинок не було зареєстроване. Відповідач ОСОБА_2 - сестра позивача 10.09.2013 року подала приватному нотаріусу Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, на 1/3 вищезазначеного житлового будинку. Приватний нотаріус Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. 27.05.2021 року видала позивачу постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №340/02-31 у зв`язку з тим, що за заявою ОСОБА_2 нотаріусом заведена спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , в якій 10 грудня 2019 року зареєстровано заяву про відмову від спадщини від ОСОБА_1 . Позивач вказує, що він відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька, якому належала 1/3 частки житлового будинку. Вказує, що правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок на даний час відсутні, виготовлено технічний паспорт на будинок. Зазначає, що він постійно проживав у спірному будинку, в тому числі на час їх смерті матері та батька, разом із своїми батьками вели спільне господарство. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 2/3 частки житлового будинку садибного типу загальною площею 84,9 кв. м., із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 1/3 частка будинковолодіння він успадкував від матері, а 1/3 частки йому належить члену колгоспного двору.

Представник позивача ОСОБА_5 надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача, та за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце судового розгляду повідомлена, проти позову не заперечила, відзиву на позов не подала.

Заслухавши учасників справи, вивчивши і дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4, абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Правовий статус колгоспного двору визначався Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Згідно з положеннями статті 120 діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року N 1540-V майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір був сімейно-трудовим об`єднанням осіб, усі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належало його чл

Згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Частиною другою статті 123 ЦК Української РСР було передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, вирішуються за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15, та від 06 липня 2023 року у справі № 748/490/21.

06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563, якою врегульовано питання спадкування майна колгоспного двору.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору.

За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 в період з 1988 по 1993 роки належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого з 01.01.1991 року були троє осіб, а саме: батько позивача ОСОБА_3 (голова двору), ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина голови двору) та позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син), що підтверджується даними погосподарських книг по с. Петриківці за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, оригінали яких були досліджені судом (а.с. 10- 14, 105-110).

Мати позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 15). Із заповіту, що складений ОСОБА_4 21.09.2009 року, посвідчений секретарем Петриковецької сільської ради Король З.М. 21.09.2009 року та зареєстрований у реєстрі за № 46, вбачається, що вона заповідала ОСОБА_1 (позивачу) все майно, на яке вона матиме право за законом і що буде їй належати на день смерті, зокрема, на земельну ділянку площею 1,8619 га, що належала їй на підставі державного акту серії ЯЕ 008022, вклади, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с.72-зворот).

Відповідно до довідки, що видана старостою Петриковецького старостинського округу ОСОБА_6 від 04.05.2020 року № 44, на день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу сім`ї входив ОСОБА_3 -чоловік, ОСОБА_1 - син, які проживали постійно разом, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Із матеріалів спадкової справи № 164/2013, заведеної після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що спадщину прийняв син ОСОБА_1 , який 13.09.2013 року подав приватному нотаріусу Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 71). Чоловік померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_3 (батько позивача) подав до нотаріальної контори заяву, в якій відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини. (а.с. 74).

Після смерті матері позивач успадкував належне їй майно, зокрема, земельну ділянку площею 1,8619 га кадастровий № :04:015:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петриковецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, 10.10.2013 року посвідченим приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. та зареєстрованим в реєстрі за №3908. Відповідач ОСОБА_2 - сестра позивача 10.09.2013 року подала приватному нотаріусу Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 16, 17).

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 18). Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, і на 1/3 частку вищезазначеного житлового будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору.

Відповідно до довідки, що видана старостою Петриковецького старостинського округу ОСОБА_6 від 04.05.2020 року №65 на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до складу сім`ї входив син ОСОБА_1 . На день смерті вони проживали постійно разом, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Із матеріалів спадкової справи № 337/2019, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що спадщину прийняла дочка ОСОБА_2 , яка 22.11.2019 року подала приватному нотаріусу Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. заяву про прийняття спадщини. Син ОСОБА_1 (позивач) подав до нотаріальної контори заяву від 10.12.2019 року про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . Приватний нотаріус Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. 03.09.2020 року видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,8217 га кадастровий номер :04:015:0010, що розташована на території Петриковецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області (а.с. 47, 52).

Приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. 27.05.2021 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у спадковій справі, заведеній за заявою ОСОБА_2 , наявна заява позивача про відмову від прийняття спадщини (а.с. 22).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається, що в державних реєстрах відсутні відомості щодо реєстрації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Технічний паспорт на будинок, 1965 року побудови, було розроблено КП «Волочиське районне бюро технічної інвентаризації» в 2020 році на замовлення позивача (а.с. 24-31).

Отже, враховуючи викладене, вбачається що позивач у зв`язку із відмовою нотаріуса та через відсутність у нього правовстановлюючого документу, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку житлового будинку та не може оформити право власності на належну йому 1/3 частку житлового будинку, тому з врухуванням досліджених доказів та вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 2/3 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (1/3 частки житлового будинку, яка успадкована ним після смерті матері, та 1/3 частки житлового будинку, яка належить йому як члену колгоспного двору).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 81, 141, 247, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку із належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи: позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ; відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 10 грудня 2025 року.

Суддя: