Броварський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2/361/5567/25
УхвалА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Савчак С.П. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 поданою та підписаною її представником ОСОБА_2 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту накладеного на все нерухоме майно накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданого 04.10.2016 року головним державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Позовна вимога обгрунтована тим, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.12.2015 року стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання якого було видано виконавчі листи.

Під час виконавчого провадження було накладено арешт на все нерухоме майно позивачки співробітниками Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 22.12.2016 року виконачий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 17.10.2025 року виконавчий документ не надходив повторно до відділу.

Крім того, 20.01.2023 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області виконавчі листи визнано такими, що не підлягають виконанню. Згідно з відповіддю ДВС ВП вмконавчі листи не перебувають на виконанні, а тому орган ДВС не має повноважень для зняття арешту. Також, виконавче провадження під час якого було накладено арешт знищено за закінченням строків зберігання.

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 1, 2 постанови від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, вимоги сторони виконавчого провадження про звільнення майна з-під арешту розглядається в порядку, передбаченому для розгляду скарг на дії виконавця. Інші особи, які не є учасниками виконавчого провадження та є власниками або володільцями майна, можуть заявити свої вимоги про звільнення майна з-під арешту в порядку позовного провадження.

Зазначений висновок Пленуму….підтверджується позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 24.05.2021 року у справі №712/12136/18, у якій зазначено, що, установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України. Висновки судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255ЦПК України є обґрунтованими, оскільки арешт накладено на майно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Аналогічний за змістом висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року № 904/51/19, а також постановах Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №544/394/18, від 29.07.2020 року у справі №161/3171/19, від 28.10.2020 року у справі №204/2494/20, від 04.11.2020 року у справі №520/7100/19, від 20.01.2021 року у справі №157/298/19.

Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11 зняття арешту з майна здійснюється державним виконавцем і при знищеному виконавчому провадженні, тобто за наслідками розгляду скарги на його бездіяльність.

Як вбачається зі змісту позовної заяви в даному випадку між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється. Тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог законодавства про виконавче провадження зі сторони органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ЦПК України не врегульовано питання наслідків подання позовної заяви якщо вона має розглядатися в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а тому суддя відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України за аналогією закону застосовує подібні за змістом відносини, а саме норму п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та відмовляє у відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 186, 258-260, 351-355, 447 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 поданою та підписаною її представником ОСОБА_2 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (складення) суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Повна ухвала складена та підписана 09 грудня 2025 року.

Суддя С.П. Савчак