РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №954/529/25

Пров. №2/766/9336/25

01 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Юніт Капітал" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 , мотивуючи позов тим, що 28.01.2024 р. між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7525031 про надання споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами кредитного договору, Товариство надало відповідачці кредит в розмірі 8400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідачка не виконала умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом в загальній сумі 30576,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачки.

23.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, за умовами якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки. 20.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, за яким до останнього перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №7525031 від 28.01.2024 р.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд.

01.05.2025 року представником відповідачки через Електронний суд подано відзив на позовну заяву, у якому вказав, що дійсно, між відповідачкою та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір, за яким відповідачка отримала кошти в розмірі 8400,00 грн. Відповідачкою обставини щодо укладення договору та отримання грошових коштів в розмірі 8400,00 грн не заперечується. Вказав, що позивачем доведено перед судом обґрунтованість своїх вимог, а тому, вважає, що позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення тіла кредиту 8400,00 грн. Що стосується вимог про стягнення з відповідачки заборгованості по процентам в розмірі 22 176,00 грн, які нараховувались до 27.05.2024 відповідно як 2,20% на день, вказав, що стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 28 січня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то при укладанні договору до спірних правовідносин мали б застосовувати положення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки договір № 7525031 від 28 січня 2024 року укладався після набуття чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,2 % є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вважає, що слід відмовити позивачу щодо стягнення заборгованості по процентам, так як умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,2 %, передбачена п. 1.5.1 договору № 7754215 від 28.01.2024 є нікчемною. Заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 тис. грн, оскільки вказана сума не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Зазначив, що пропорційно задоволеним вимогам судові витрати зі сплати правничої допомоги мають бути стягнуті в розмірі 1648,25 грн. Крім того, просив стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 3626,37 грн.

21.07.2025 року представником позивача через Електронний суд подано додаткові пояснення, у яких вказав, що підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Нарахування відсотків за користування кредитом відображені в наданому розрахунку відбувались згідно з погодженими умовами кредитного договору №7525031 від 28.01.2024 р. Позивачем здійснено перерахунок нарахування процентів за кредитним договором згідно Закону України «Про споживче кредитування», а саме у період з 23.04.2024 по 27.05.2024 нарахування процентів має здійснюватися таким чином 8400,00 грн.(тіло Кредиту)*1,50%(процентна ставка) = 126 грн. в день. Оскільки нарахування після 22.04.2025 здійснювалося протягом 35 днів, загальна сума нарахованих відсотків за період від 23.04.2024 по 27.05.2024 становить 4410,00 грн. Загальна сума заборгованість у період з 28.01.2024 по 22.04.2024 становить 15892,80 грн. Отже, Позивач стягує не 30576,00 грн, а 28702,80 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Тобто загальна сума заборгованості складає 28702,80 грн. (8400,00 грн. за тілом кредиту, 20302,80 грн. відсотків за користування кредитом).

21.07.2025 року представником позивача через Електронний суд подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2025 року судове засідання відкладено, витребувано докази.

Сторони в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у відсутність.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Не є спірним та визнається відповідачкою, що 28 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №7525031 про надання споживчого кредиту, у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до п.1.2 договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума кредиту (загальний розмір) 8400,00 грн, тип кредиту кредит (п. 1.3 договору).

Строк кредиту 360 дні (п. 1.4 договору).

У відповідності до п. 1.5 тип процентної ставки фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:

1.5.2 знижена процентна ставка 1,87% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 27.02.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

За п. 1.5.3 договору Протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Споживача у випадку та на умовах визначених в пп. 1.5.2 Договору, зокрема у випадку отримання Споживачем знижки на стандартну процентну ставку.

Згідно п. 1.7 Денна процентна ставка на дату укладання Договору складає:

п. 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (66528,00 грн. /8400,00 грн. )/ 360 дн. * 100% = 2,20% в день.

п. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,17% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (65696,40 грн. /8400,00 грн. )/ 360 дн. * 100% = 2,17% в день.

У відповідності до п. 1.8. Загальні витрати на дату укладення Договору складають:

1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 66528,00 грн.

1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої

процентної ставки 65696,40 грн.

1.9.Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає:

1.9.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних.

1.9.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 35822,80% річних.

1.10. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає:

1.10.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 74928,00 грн.

1.10.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 74096,40 грн.

Згідно листа ТОВ «Пейтек» від 13.11.2024 р. №20241113-1/1, успішно перераховано кошти 28.01.2024 р. о 19:14:05 на суму 8400,00 грн. зарахування на картку НОМЕР_1 .

Відповідачкою визнається та не оспорюється те, що первісним кредитором ТОВ Авентус Україна виконано свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надано їй кредитні кошти в розмірі 8400,00 грн, та того, що нею свої зобов`язання за договором не виконано, заборгованість не сплачена.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачається та відповідачкою не оспорюється, що остання уклала із первісним кредитором відповідний кредитний договір, який підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Кредит надавався клієнту в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачкою, як клієнтом.

Щодо наявного права вимоги у позивача за наведеним кредитним договором на підставі договору факторингу суд зазначає про наступне.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Враховуючи, що договори факторингу, у встановленому законом порядку, не визнані недійсними, суд вважає, що позивач довів наявність у відповідачки кредитної заборгованості за договором, що укладений з первісним кредитором та наявність права вимоги за якими згідно договорів факторингу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача тіла кредиту в розмірі 8400,00 грн.

Щодо відсотків за користування кредитом.

Представник відповідачки посилається на те, що слід відмовити позивачу щодо стягнення заборгованості по процентам, так як умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,2 %, передбачена п. 1.5.1 договору № 7754215 від 28.01.2024 є нікчемною, оскільки не відповідає вимогам закону.

Позивачем здійснено перерахунок заборгованості за відсотками, зменшено розмір позовних вимог, згідно Закону України «Про споживче кредитування», а саме у період з 23.04.2024 по 27.05.2024 нарахування процентів має здійснюватися таким чином 8400,00 грн.(тіло Кредиту)*1,50%(процентна ставка) = 126 грн. в день. Оскільки нарахування після 22.04.2025 здійснювалося протягом 35 днів, загальна сума нарахованих відсотків за період від 23.04.2024 по 27.05.2024 становить 4410,00 грн. Загальна сума заборгованість у період з 28.01.2024 по 22.04.2024 становить 15892,80 грн. Отже, Позивач стягує не 30576,00 грн, а 28702,80 грн. у зв`язку з перерахуванням процентів відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Тобто загальна сума заборгованості складає 28702,80 грн. (8400,00 грн. за тілом кредиту, 20302,80 грн. відсотків за користування кредитом).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Судом встановлено, що кредитний договір укладений 28 січня 2024 року строком на 360 календарних днів та кінцевим терміном повернення 22.01.2025 року (згідно графіку повернення кредиту).

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного закону.

Позивачем, у заяві про зменшення розміру позовних вимог встановлено період нарахування відсотків за користування кредитом з 28.01.2024 р. по 22.04.2024 р. та з 23.04.2024 по 27.05.2024, що становить 120 днів, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування. Даний період нарахування відсотків жодною із сторін не оспорюється.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема п. 1.5.1. встановлена стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,20%, а п. 1.5.2. встановлена знижена процентна ставка за кредитом в день 1,87%.

Аналізуючи вищезазначені умови укладеного між сторонами кредитного договору в частині нарахування відсотків за користування кредитом, суд вважає, що розмір нарахованої позивачем процентної ставки 2,20% за період з 28.01.2024 р. по 22.04.2024 р. та розмір процентної ставки (заява про зменшення розміру позовних вимог) 1,50% за період з 23.04.2024 р. по 27.05.2024 р. узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а тому дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача відсотки за користування кредитом в розмірі 20302,80 грн, внаслідок чого позов підлягає задоволенню в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивача.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частини першої-четвертої статті137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої наведеної норми права, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 51 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Витрати, які понесені стороною, документально доведені та обґрунтовані. Згідно з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 757/47925/15-ц, від 20 червня 2018 року справа № 127/1284/14-ц, від 27 червня 2018 року справа №554/9348/15-ц, від 25 липня 2018 року справа № 522/4198/17-ц, від 13 березня 2019 року справа № 283/2065/14-ц, від 20 березня 2019 року справа № 753/23491/16-ц, від 23 січня 2019 року справа № 552/2145/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17, від 31 січня 2019 року справа № 204/6539/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28 квітня 2021 року у справі № 910/12591/18, суд касаційної інстанції зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення іншої сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 911/739/15 Верховний Суд зауважив, що для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано:

- договір про надання правничої допомоги №10/02/25-02 укладений 10.02.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери».

- додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 р., за якою клієнт ТОВ «Юніт Капітал» доручає адвокатському бюро «Тараненко та партнери» надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів по справам про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема до ОСОБА_1 ;

- акт прийому-передачі наданих послуг, за яким адвокатом надано такі послуги: складання позовної заяви до ОСОБА_1 2 год. вартість 5 тис. грн, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості 2 год. 1 тис. грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год. 500 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год. 500 грн, загальна вартість склала 7 тис. грн.

Представник відповідачки заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 тис. грн, оскільки вказана сума не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності.

Оцінивши витрати позивача, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів справи, складаня позовної заяви, тощо, як кваліфікований фахівець в галузі права, суд дійшов висновку, що оскільки справа не є складною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак не потребувала затрати значного часу та великого обсягу юридичної і технічної роботи, керуючись принципами справедливості та співмірності, то розмірним є призначення позивачеві 2000,00 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу. При цьому слід зауважити, що зменшення розміру присуджених до стягнення на користь позивача зазначених судових витрат не є втручанням в правовідносини між адвокатом та клієнтом.

Витрати відповідачки на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню з огляду на задоволення позову в повному обсязі.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 01.12.2025 року.

Керуючись ст. 11, 14, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 141, 258, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (місцезнаходження: м.Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, оф. 10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43541163) заборгованість за кредитним договором №7525031 від 28.01.2024 року в розмірі 28702 (двадцять вісім тисяч сімсот дві) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, оф. 10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43541163) судовий збір в розмірі 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., що разом становить 4422 (чотири тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус