Справа № 570/3901/25
Провадження № 2/535/487/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіМальцева С.О.,
за участю секретаря судового засідання Білик Н.О.

Справа № 570/3901/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позов про зменшення розміру аліментів,

установив:

07 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

У обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 23.02.2013 по 29.04.2014. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області №535/246/14-ц від 29.04.2014 шлюб було розірвано. Від шлюбу народився син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі проживає з матір?ю дитини. Згідно виконавчого листа №535/185/14-ц від 31.03.2014 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі частки заробітку (доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , щомісячно починаючи з 05.03.2014 року. Позивач зазначає, що йому невідомо чи витрачалися кошти на потреби дитини, оскільки інформацію або звіт про витрачання цих коштів відповідачка не надавала. 01.07.2016 позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 від шлюбу народилась донька ОСОБА_5 , яка також знаходиться на утриманні позивача. позивач за рахунок власних коштів повністю самостійно утримує дитину, в той час як відповідачка використовує кошти дитини та свої власні кошти на особисті потреби, не виконує в повному обсязі свої батьківські обов?язки по відношенню до дитини. Така поведінка відповідачки не відповідає якнайкращим інтересам дитини та моральним засадам суспільства. Отже розмір аліментів має бути зменшений з метою забезпечення інтересів саме дитини, а не інших осіб. В той же час відповідачка є працездатною, може отримувати дохід від своєї роботи і також приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини. Наразі відповідачка отримує дохід від своєї діяльності, який достатній для забезпечення її особистих потреб, а також достатній для часткового задоволення потреб дитини.

Від представника відповідачки адвоката Сідько С.І. надійшов відзив, у якому просить відмовити у позові, посилаючись на те, що причиною зменшення розміру аліментів є саме зміна сімейного стану позивача, позивачем не надано доказів розміру його доходу, оскільки позивачці відомо про те, що позивач є військовослужбовцем та здійснює військову службу в лавах Збройних Сил України, у зв`язку з чим отримує доходи, про що позивач свідомо замовчує, що в свою чергу вказує на спроможність позивача й надалі сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження значного погіршення його майнового становища, з яких можна було б зробити висновок, що його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання двох дітей, у визначеному рішеннями судів розмірі, у тому числі, що його доходів не вистачає для забезпечення його потреб.

24 вересня 2025 року ухвалою суду справу прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 10.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, від представника відповідача адвоката Сідько С.І. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та її представника, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі у зв`язку з перебуванням на службі ЗСУ, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією актового запису про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 21-22).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №45005998 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Котелевським районним судом Полтавської області від 20.03.2014 у справі №535/185-14-ц та стягнуто з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шевченки Кобеляцького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та мешканки АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

01 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а. с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 8).

Згідно копії довідки, виданої 26.09.2023 Виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , та має такий склад сім`ї: чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даною адресою не зареєстрований; дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а. с. 6).

Згідно листа з військової частини НОМЕР_6 від 04.11.2025 вих. 1746/1 Військова частина НОМЕР_6 повідомляє про відсутність затребуваної інформації відносно особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , оскільки згідно даних обліку особового складу військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 військову службу у військовій частині НОМЕР_6 не проходив та не проходить на даний час.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.

Частина 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 20.03.2014 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шевченки Кобеляцького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та мешканки АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки він має на утриманні дружину ОСОБА_7 та неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Окрім цього, звертаючись до суду позивач зазначив, згідно рішення Київського районного суду м.Полтави від 22.08.2025 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінінмумів для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 14 липня 2025 року.

Також, як вбачається з довідки, виданої 26.09.2023 Виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , та має такий склад сім`ї: чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Тобто, позивач ОСОБА_1 з новою дружиною ОСОБА_7 проживають разом.

Відповідно до п.23 Постанови №3 від 15.05.2006 Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за положеннями ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суду відомо, що позивач є військовослужбовцем та має постійний заробіток. Жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі, позивач не надав.

Окрім того, укладення позивачем нового шлюб не є підставою для зменшення розміру аліментів на користь свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина, покликався на зміну його сімейного стану та народження дитини у новому шлюбі.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.180-182, 192 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено протягом п`яти днів.

Суддя С.О.Мальцев