Справа № 285/4313/25
провадження у справі № 2/0285/1986/25
12 грудня 2025 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
в складі головуючої судді Сташків Т. Г.
за секретаря судового засідання Матвіюк Т. М.,
за участі представника позивача Лісової С. С., третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 ,
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
06.08.2024 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просив позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути із відповідача на користь дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо синів. Батько дітей ОСОБА_7 проживає окремо. З 2022 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей міської ради як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби з цього часу майже щомісячно проводилися обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей. Діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до грудня 2024 року проживали разом із матір`ю ОСОБА_2 у с. Майстрів Звягельського району. Не зважаючи на постійний супровід зі сторони працівників служби відповідачем не вчинено жодних дій для поліпшення умов проживання, для вирішення питання про працевлаштування, лікування алкогольної залежності. Також ОСОБА_6 , 2015 року народження, має незадовільний стан здоров`я, проте матір не вчиняє ніяких дій для лікування сина. Також відповідач не забезпечує синам отримання освіти. З грудня 2024 року діти за заявою матері влаштовані до родини патронатного вихователя ОСОБА_1 , проте відповідач жодного разу не відвідала дітей за новим місцем проживання, не вчинила жодних дій для повернення синів у родину. З огляду на наведене органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей. Відтак в інтересах захисту прав неповнолітніх дітей позивач змушений звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів.
Від відповідача відзиву до суду не надійшло.
У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Патронатний вихователь ОСОБА_1 також підтримала вимоги позовної заяви, просила задовольнити. Пояснила, що діти живуть з нею вже рік, із грудня минулого року. Діти були недоглянуті настільки, що від них йшов сморід. Матір хлопчиків бачила лише одного разу, коли її викликали для отримання дозволу для лікування ОСОБА_6 . ОСОБА_6 перебуває у критичному стані, у нього постійно із вушка йде гній. Групу інвалідності дитині вже встановила вона. Відповідач не спілкується з дітьми та не вчиняє жодних дій, щоб повернути їх додому. Вважає, що повернення дітей до біологічної матері створить реальну небезпеку для життя і здоров`я дітей та матір є прикладом негативної асоціальної поведінки, що є небезпечним для розвитку дітей.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 , 2011 року народження, пояснив, що наразі проживає у тітки ОСОБА_8 (патронатний вихователь), навчається у м. Звягелі у 9-му класі. Успіхи у навчанні посередні. Розуміє, що вирішується питання про позбавлення матері батьківських прав. Дуже любить матір, але знає, що вона не виправилась, не покращились її умови проживання, вона не працює, зловживає спиртним. Зараз йому повернутись додому просто немає куди. Також додав, що лікуванням ОСОБА_6 вона геть не займалася. Але він геть хворий, він чує, але майже не говорить.
ОСОБА_6 , 2015 року народження, для дачі пояснень у судове не викликався, оскільки за станом здоров`я не може висловити свою думку (а. с. 53).
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 09.10.2025, 10.11.2025, 08.12.2025 не прибула. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання та представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення третьої особи, думку неповнолітнього ОСОБА_5 , з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 12-15).
Батько дітей ОСОБА_7 проживає окремо від дітей у Коростенському районі Житомирської області, участі у їхньому вихованні не бере. Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а. с. 93).
ОСОБА_9 перебуває на обліку в отоларинголога та психіатра, з 01.09.2022 зарахований до Березівської спеціальної школи Житомирської області у зв`язку із наявним медичним діагнозом: хронічний епітимпано-антральний грійний середній отит. Хронічний лівобічний гнійний отит. Нагноєна вроджена холеастома. Субперистальний абсцес. Когнітивні порушення, загальний недоврозвиток мовлення І рівня. Змішана кондуктивна і нейросенсорна туговухість двостороння. Хлопчик чує, але не говорить (а. с. 45, 58-63).
Стан здоров`я ОСОБА_3 , 2011 року народження, задовільний. Установлено діагноз функціональна кардіопатія (а. с. 58-63).
27.06.2022 працівниками служби у справах дітей проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітніх ОСОБА_3 , 2011 року народження, та ОСОБА_4 , 2015 року народження, за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок орендований, наданий сільською радою, без зручностей, складається із двох житлових кімнат. У будинку наявне пічне опалення, вода у криниці, є двоярусне ліжко для дітей. Звернуто увагу на необхідність лікування ОСОБА_6 , який відвідує спеціалізовану школу. Проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків.
З 28.06.2022 сім`я ОСОБА_2 перебуває на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах з підставою: ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.
Обстеження умов проживання працівниками служби були проведені 07.07.2022, 02.08.2022, 28.09.2022, 02.12.2022, 10.03.2023, 14.03.2023, 12.07.2023, 24.07.2023, 18.09.2023, 27.12.2023, 08.01.2024, 20.05.2024, 30.05.2024, 03.06.2024, 26.06.2024, 30.09.2024, 03.10.2024, 07.10.2024, 19.12.2024.
Протягом регулярного відвідування за період з 27.06.2022 до 19.12.2024 фактично умови проживання дітей залишились без змін. Сільським головою були надані кошти для лікування ОСОБА_6 , яке не було проведено, надано гуманітарну допомогу, регулярно проводилися роз`яснювальні бесіди. Відповідач часом прибирала, у будинку часто була антисанітарія, як правило на ліжках дітей була відсутня постіль, запас продуктів харчування був мінімальний, з травня 2024 у будинку відключено постачання електроенергії, часто встановлено пропуск дітьми навчання без поважних причин, відповідач перебувала у стані, схожому на алкогольне сп`яніння, були виявлені пусті пляшки чи недопиті спиртні напої (а. с. 18-38).
З приводу своєї поведінки відповідач ОСОБА_2 неодноразово писала пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей, обіцяла працевлаштуватись, зробити ремонт у помешканні, завезти ОСОБА_6 на навчання до спеціалізованої школи, а саме: 05.08.2022, 17.03.2023, 22.08.2023, 05.03.2025 (а. с. 39-42).
20.12.2024 відповідач звернулася до начальника Служби у справах дітей із заявою про тимчасове влаштування своїх дітей ОСОБА_3 , 2011 року народження, та ОСОБА_4 , 2015 року народження, у сім`ю патронатного вихователя, допоки вона вирішить складні життєві обставини: працевлаштується, приведе житло у порядок (а. с. 87).
Розпорядженням міського голови від 24.12.2024 неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовані з 23.12.2024 у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_1 на три місяці (а. с. 88).
28.02.2025 ОСОБА_2 запрошено на засідання комісії із питань захисту прав дитини для вирішення питання про доцільність перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя. ОСОБА_2 на засідання не прибула, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце засідання комісії.
Після передачі дітей до сім`ї патронатного вихователя ситуація у сім`ї ОСОБА_2 лише загострилася та набула критичного характеру. До міського центру соціальних служб ОСОБА_2 з`явилася лише один раз. До свого помешкання працівників служби не допускала, телефонного спілкування уникала. ОСОБА_2 не вирішила питання із облаштуванням домівки, із працевлаштуванням, зі слів односельчан продовжує зловживати спиртним.
Вказане підтверджується повідомленнями зі Служби у справах дітей, а також даними Актів обстеження умов проживання ОСОБА_2 .
Від старости Майстрівського старостинського округу 20.02.2025 надійшла інформація, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . За період проживання з 16.06.2022 зарекомендувала себе із негативної сторони. Схильна до вживання спиртних напоїв. Не має постійного місця роботи та не шукає її. Не займається лікуванням сина ОСОБА_6 . Неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Не реагує на неодноразові зауваження. Адміністрація Майстрівського старостинського округу вважає недоцільним залишати дітей на утриманні та вихованні гр. ОСОБА_2 (а. с. 91).
Відповідно до повідомлення Звягельського РВП ГУ НП у Житомирській області відповідач ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП постановами Звягельського (Новоград-Волинського) міськрайонного суду Житомирської області у справах № 285/2749/22 від 06.07.2022, № 285/2565/22 від 07.07.2022, № 285/2777/22 від 10.08.2022, № 285/2586/22 від 18.08.2022, №№ 285/1882/23 від 14.04.2023, № 285/5316/23 від 06.10.2023, № 285/5122/24 від 17.10.2024 (а. с. 72-86).
З долучених характеристик на дітей ОСОБА_3 із Гімназії № 9 Звягельської міської ради та ОСОБА_4 із Березівської спеціалізованої школи вбачається, що матір ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання, щодо забезпечення дітей належним одягом, шкільним приладдям, щодо сприяння здобуття ними початкової освіти (а. с. 64-69, 111-112).
Рішенням виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області від 23.04.2025 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8-11).

При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позивачем доведено та судом встановлено наявність такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні матері від виконання своїх батьківських обов`язків.

З метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей суд вважає доцільним і необхідним розірвати їх зв`язки із матір`ю, з метою попередження їх розвитку у небезпечному та нестійкому середовищі, усунення негативних, неблагополучних моментів, оскільки подальше проживання із матір`ю ставить під реальну загрозу здоров`я та життя дітей.

У судовому засіданні встановлено ряд фактів неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 , фактично її послідовну бездіяльність, самоусунення від потреб дітей у спілкуванні, створенні безпечних умов проживання, навчання.

Поведінка відповідача свідчить про повну відсутність інтересу до життя своїх дітей, яка будучи обізнаною про судовий процес навіть не повідомила суду заперечень щодо позову.

Відповідачу протягом двох із половиною років надавалася допомога від працівників територіальної громади за місцем проживання: надано у безоплатне користування житло із необхідними умовами, надавалася допомога у виді коштів, працівниками служби у справах дітей постійно проводилися роз`яснювальні бесіди, здійснювався контроль за умовами місця проживання, надавалась психологічна допомога, також з іншої сторони ОСОБА_2 неодноразово була попереджена про можливість позбавлення її батьківських прав щодо дітей у разі продовження безвідповідальної поведінки, притягалася до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи вказані обставини суд констатує, що ні допомога, ні заходи примусу не змогли забезпечити зміну поведінку матері у кращу сторону.

Також суд звертає увагу на той факт, що відповідач не просто не вчинила жодних дій для повернення дітей додому, вона фактично після передання дітей у сім`ю патронатного вихователя зникла, припинила спілкування із працівниками служби захисту прав дітей, переклавши відповідальність за своїх дітей на інших людей.

За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою найкращого забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Також згідно з вимогами ст. 180 СК України ОСОБА_2 , як матір, зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Так як відповідач не має постійного місця роботи, відповідно до вимог ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі від заробітку (доходу) матері.

Відповідно до положень ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

ЗУ «Про державний бюджет України» на 2025 рік встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років 2563,00 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років 3196,00 грн.

Суд зважає на ту обставину, що відповідач хоча і не працює, проте є здоровою, працездатною, тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, задовольняє позовні вимоги щодо стягнення аліментів у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 06.08.2025.

Згідно із положеннями ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та враховує п. 12. ч. 2 ст. 3 ЗУ Про судовий збір щодо пільг позивача по сплаті судового збору за подання заяв про захист прав в малолітніх чи неповнолітніх осіб та стягує із відповідача у дохід держави судових збір за дві позовні вимоги.

Також відповідно до положень ст. 7 ЗУ Про судовий збір підлягає задоволенню клопотання представника позивача про повернення помилково сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 4, 10-12, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06.08.2025 до досягнення дітьми повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяцьдопустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Повернути виконавчому комітету Звягельської міської ради Житомирської області помилково сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 515 від 29.07.2025.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодек сом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Звягельським міськрайонним судом Житомирської област і за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 12.12.2025.

Учасники справи:

позивач виконавчий комітет Звягельської міської ради Житомирської області (, адреса місцезнаходження: вул. Шевченка, 16, м. Звягель, Житомирська область, 11700);

відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 );

третя особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Суддя Т. Г. Сташків