Номер провадження: 22-ц/813/1337/25
Справа № 504/1140/23
Головуючий у першій інстанції Барвенко В.К.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат, трьох відсотків річних

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг по оплаті заборгованості за спожиту теплову енергію у загальній сумі 24038,70 грн, в тому числі заборгованість по теплові енергії у розмірі 16903,35 грн, три відсотки річних у сумі 1370,33 грн, інфляційні втрати у сумі 5765,01 грн; стягнути судові витрати які становлять: 2684,00 грн - сплата судового збору за подання позовної заяви, 20000,00 грн - сплата за надання правничої допомоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивач має ліцензію від 25.10.2017 № 999/А-2017 на постачання теплової енергії, яка видана Одеською обласною державною адміністрацією.

Позивач має ліцензію від 25.10.2017 № 1000/А-2017 на виробництво теплової енергії, яка видана Одеською обласною державною адміністрацією.

На підставі договору оренди обладнання від 03.08.2017 № 03/08/17 укладеного між ТОВ «МІЛАН-С» (Орендодавець) та ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» (Орендар), орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування три газових котла MEGA PREX N 3000, та будівлю котельні за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідок № 1/10/02/23 від 10.02.2023 та 1/23/02/23 від 23.02.2023 голови правління ОСББ «Європейський-44» Бороган В.В. виконавцем послуг з постачання теплової енергії, якою здійснювалось постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_3 , протягом 2021 -2022 років опалювального періоду є ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС».

Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського (відтепер Одеського) району Одеської області від 11.12.2018 № 323 затверджені тарифи для ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» на виробництво та постачання теплової енергії, зокрема до будинку АДРЕСА_2 ЖК «Європейський») в таких розмірах: 1773,09 грн за Гкал для населення; 2974,51 грн за Гкал для інших споживачів; 32,99 грн за кв.м для населення; 58,07 грн за кв.м для інших споживачів.

Протягом 2018-2022 товариство надавало відповідачу послуги з постачання теплової енергії, за яку відповідач не розрахувався, і тому виникла за відповідачем заборгованість у сумі 16903,35 грн.

Товариство, посилаючись на правило ст. 625 ЦК України, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання нарахувало три відсотки річних та інфляційні витрати.

17.10.2023 від представника ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» надійшла заява про зменшення позовних вимогу, зокрема просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по теплові енергії у розмірі 16903,35 грн, три відсотки річних у сумі 776,80 грн, інфляційні втрати у сумі 2095,13 грн.

За наведених обставин, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану у позові та заяві про зменшення позовних вимог заборгованість.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, 18 А, офіс 107, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, інфляційних втрат та 3% річних, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, 18 А, офіс 107, ) заборгованість по тепловій енергії у розмірі 16903,35 грн, три відсотки річних у сумі 776,80 грн, інфляційні втрати у сумі 2095,13 грн за період з листопада 2018 року по березень 2022 року.

Позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, 18 А, офіс 107, ) 2000 грн як сплата за надання правничої допомоги.

В задоволенні решти позову в частині витрат на правничу допомогу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, 18 А, офіс 107, ), судовий збір за подання позовної заяви 2684 гривень.

Судовий збір в сумі 2684 грн повернуто з державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» (65009, м. Одеса, вул. Армійська, 18 А, офіс 107, ).

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідач має перед позивачем зобов`язання вносити плату за спожиту теплову енергію, оскільки ним отримувалися надані позивачем послуги на підставі договору, який фактичного укладений згідно відкритого особового рахунку, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за використання теплової енергії за період з листопаду 2018 по березень 2022 року включно у сумі 16903,5 грн. Відповідачем неспростований належними та допустимими доказами наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Також, суд дійшов до висновку, що справедливою та достатньою сумою відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката буде саме сума 2000 грн, решта витрат на правничу допомогу на переконання суду є надмірним та не розумним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду є невірними та передчасними, з неповним дослідженням доказів та обставин справи, просить його скасувати та постановити нове рішення, котрим в задоволенні позовних вимог позивача ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В скарзі зазначається, що судом першої інстанції не враховано згадані відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву посилання на норми Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» чітко встановлено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в України встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Акцентується увага на тому, що позивач звернувся із своїм позовом стягнення про інфляційних витрат у розмірі 5765,01 грн, 3% річних у розмірі 1370,33 грн всупереч приписам діючої Постанови, яка втратила свою чинність 29.12.2023 року, а тому позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню. Скаржник, наполягає на скасуванні згаданого рішення, що постановлено передчасно із усіх мотивів та аргументів, що викладені у моєму відзиві на позовну заяву.

Також, в скарзі зазначається, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача із відшкодуванням професійної правничої допомоги у розмірі 2000 грн. Адвокатом Новаком Р.Г. доведено, що ним виконано послугу на користь позивача лише зі складання позову, але з урахуванням, що даний позов є стандартним, нескладним, таким, що не потребує надмірних зусиль адвоката та не вимагає для його складання якоїсь величезної компетенції або кваліфікації та витрачання його часу на надання правничої допомоги у ній, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Крім того, адвокатом Новаком Р.Г. не надано жодного доказу виконаної роботи зі «складання та направлення адвокатських запитів», «надання правових консультацій», «складання та направлення досудової вимоги» (матеріали справи не містять належних та допустимих доказів (наприклад, опис вкладення до цінного листа про направлення відповідачу копії досудової вимоги або ще якоїсь кореспонденції тощо) направлення Скаржнику таких вимог), «формування повного пакету документів та подання до суду», «контроль розгляду справи в суді», «подання до суду заяв про розподіл судових витрат» та «збільшення позовних вимог» тощо.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги та доданими до неї документами представник ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» адвокат Новак Р.Г. подав на неї відзив, в якому зазначено, що позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення, а Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.03.2024 року без змін, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку відносно того, що відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, не передбачена. А посилання відповідача на акт, що засвідчує факт відключення квартир від теплопостачання від 07.11.2019, виданий ОСББ «ЖК Європейський 44», підписаний ОСОБА_2 та головою ОСББ «ЖК Європейський 44» Яківюком В.М. та затверджує перекриття вводу подачі тепла у квартиру відповідача (номер пломби 22066083) є безпідставними.

Щодо твердження відповідача про те, що суд першої інстанції не врахував положення Постанови Кабінет Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», у відзиві акцентується увага на тому, що згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, м. Одеса та Одеський (Лиманськии) район, в якому розташована спірна квартира відповідача, не входить до вказаного, переліку, а отже положення вказаної вище постанови не застосовуються.

Крім того, наголошується, що з наявної в матеріалах справи заяви позивача від 17.10.2023 року про зменшення позовних вимог вбачається, що позивач просив стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 2 095,13 грн та 3% річних у розмірі 776,80 грн, і відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну сплату за послуги з опалення вбачається, що всі нарахування позивачем здійснені по 23.02.2022 року, а отже позовні вимоги не охоплюють період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні».

Щодо думки Відповідача відносно того, що стягнуті 2000 грн витрати на правову (правничу) допомогу є неспівмірними із сумою стягнення та не підтверджується належними та допустимими доказами, у відзиві зазначено, що вона є абсурдною, помилковою та такою, що не заслуговує на увагу. Наголошується, що під час розгляду справи в суді першої інстанції Відповідач не подав жодних заперечень щодо розміру, об`єму, характеру та вартості правової допомоги наданої позивачу, також відповідач не подавав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Підсумовуючи викладене у відзиві зазначено, що судом першої інстанції в повній мірі встановлено всі обставини по справі та за результатом чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляли.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання в якому зазначається, що станом на дату розгляду апеляційної скарги Одеський район є територією на якій ведуться бойові дії, а тому скаржник просить врахувати зазначені обставини та призначити розгляд справи із повідомленням та викликом сторін на більш пізніший термін, а саме після виключення Одеського району із переліку територій на яких ведуться бойові дії.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає, що клопотання скаржника не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивач має ліцензію від 25.10.2017 № 999/А-2017 на постачання теплової енергії, яка видана Одеською обласною державною адміністрацією.

Позивач має ліцензію від 25.10.2017 № 1000/А-2017 на виробництво теплової енергії, яка видана Одеською обласною державною адміністрацією.

На підставі договору оренди обладнання від 03.08.2017 № 03/08/17 укладеного між ТОВ «МІЛАН-С» (Орендодавець) та ТОВ «Тепло та сервіс» (Орендар), орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування три газових котла MEGA PREX N 3000, та будівлю котельні за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідок № 1/10/02/23 від 10.02.2023 та 1/23/02/23 від 23.02.2023 голови правління ОСББ «Європейський-44» Бороган В.В. виконавцем послуг з постачання теплової енергії, якою здійснювалось постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_3 , протягом 2021 -2022 років опалювального періоду є ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС».

Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського (відтепер Одеського) району Одеської області від 11.12.2018 № 323 затверджені тарифи для ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» на виробництво та постачання теплової енергії, зокрема до будинку АДРЕСА_2 ЖК «Європейський») в таких розмірах: 1773,09 грн за Гкал для населення; 2974,51 грн за Гкал для інших споживачів; 32,99 грн за кв.м для населення; 58,07 грн за кв.м для інших споживачів.

Протягом 2018-2022 товариство надавало відповідачу послуги з постачання теплової енергії, за яку відповідач не розрахувався, і тому виникла за відповідачем заборгованість у сумі 16903,35 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Між сторонами по справі склались правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Так, статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач оплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Згідно п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ч.1ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 щодо обов`язковості сплати комунальних послуг незалежно від наявності договору.

Згідно п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п. 25 Правил).

Підставою для припинення теплопостачання та відповідного нарахування оплати за нього є відключення споживача згідно встановлених норм законодавства, а саме відповідно до положень Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26.07.2019 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано Акт яким засвідчено факт відключення квартири АДРЕСА_1 від теплопостачання, датований 07.11.2019 року.

Проте, доказів про відмову в отриманні послуг в установленому законом порядку та законного відключення вказаної квартири від центрального опалення матеріали справи не містять, і відповідачем таких доказів не надано.

Споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а й надати докази законного відключення належного приміщення від центрального опалення. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів щодо підтвердження законного відключення житлового приміщення, яке належить відповідачу на праві власності, від центрального опалення, та враховуючи існуючу заборгованість за наданні позивачем послуги з урахуванням 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідач, як власник квартири, в якій були отримані житлово-комунальні послуги, мав обов`язок сплачувати позивачу вартість наданих послуг.

Наданий Позивачем розрахунок відповідачем належними та допустимими доказами не спростований.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши норми права, які прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), прийшов до вірного та обґрунтованого висновки про те, що позивачем при зверненні не пропущений строк позовної давності.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за період з листопада 2018 по березень 2022 року за теплову енергію в розмірі 16903,35 грн, 3% річних у сумі 776,80 грн та інфляційні втрати у сумі 2095,13 грн, оскільки відповідач споживав теплову енергію, але в добровільному порядку не сплатив її вартість.

Також, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, враховуючи критерії розумності та справедливості їхнього розміру, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зменшення розміру витрат ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» на правничу допомогу у суді першої інстанції до 2000,00 грн.

Довід апеляційної скарги, щодо неврахування судом першої інстанції положення Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», апеляційним судом відхиляються виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

У постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 5 березня 2022 року № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. 30.12.2023 редакція постанови була змінена.

Тому, нарахування 3% річних та інфляційних витрат у період з 24.02.2022 не допускається на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Позивач нараховує три відсотки річних та інфляційна нарахування за період з листопаду 2018 по 23.02.2022 року, тому такі вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що витрати на правничу допомогу, які частково були задоволені у розмірі 2000 грн є неспівмірними із сумою стягнення та не підтверджуються належними та допустимими доказами, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Стороною Позивача, до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу було додано всі необхідні докази для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме договір, додаткову угоду до договору, акт прийому передачі виконаних робіт.

Крім того, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд врахував розумність розміру таких витрат та зменшив їх до 2000 грн.

Зазначена сума є адекватною компенсацією витрат у даній конкретній справі, і колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Всі інші доводи зводяться лише до не згоди апелянта з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, та намаганням ухилитися від сплати заборгованості.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова