Провадження №2/748/1894/25
Єдиний унікальний № 748/3945/25
У Х В А Л А

04 грудня 2025 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Костюкова Т.В. перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ріпкинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку,

вимогам ст.ст.27-30 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2025 року, позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом у якому просять визнати за кожним з них право власності на частину земельної ділянки площею 3,45 га з кадастровим номером :03:001:0375, яка розташована на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (Великовіського старостинського округу) з цільовим призначення: для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 1 статті 130 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як слідує з поданої позовної заяви, земельна ділянка з приводу якої виник спір розташована на території Великовіського старостинського округу, Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Ріпкинський район Чернігівської області, внаслідок адміністративно-територіальної реформи та ліквідації увійшов до адміністративно територіальної одиниці Чернігівського району Чернігівської області на підставі Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ.

Згідно ч.3-1 Прикінцевих та перехідних положень Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

За таких обставин, справа не підсудна Чернігівському районному суду Чернігівської області.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви №29458/04 та №29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява №7360/76, §68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, §64).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Порушення судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ріпкинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, необхідно передати на розгляд Ріпкинського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.30, 31, ч. 9 ст.187 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ріпкинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку - передати Ріпкинському районному суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Т.В.Костюкова