Справа № 587/2499/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
09 грудня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Черних О.М., з участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., розглянувши у приміщенні Сумського районного суду Сумської області в м. Суми заяву представника позивача адвоката Никонової Марини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
20 листопада 2025 року до Сумського районного суду Сумської області у системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Никонової Марини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 27 000,00 грн та судовий збір, у розмірі пропорційно задоволеним вимогам.
У відповідності до вимог процесуального закону сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви
У судовому засіданні 09 грудня 2025 року представники сторін участі не брали, що у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, перевіривши матеріали справи вважає за доцільне винести додаткове рішення.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення даної справи позивачем було укладено договір про надання правової допомоги, за яким за правову допомогу при розгляді справи в Сумському районному суді Сумської області Адвокат Никонова Марина Олександрівна отримала гонорар у розмірі 27000,00 грн. Про зазначене було заявлено у суді представником до судових дебатів. Наголошено, що документи, які підтверджують повноваження представника містяться у матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 265 ЦПК України передбачено, що рішення суду складається зі вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин. При цьому, у резолютивній частині рішення суду, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначається розподіл судових витрат.

Нормою ст. 270 ЦПК України визначено право суду, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, ухвалення додаткового рішення у справі є способом усунення його неповноти.

Зі змісту рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 листопада 2025 року вбачається, що питання відшкодування позивачу понесених ним витрат на правову допомогу адвоката не вирішувалось.

Отже, наявні визначені процесуальним законом підстави для ухвалення судом додаткового рішення у справі.

Так, представництво інтересів позивача у Сумському районному суді Сумської області здійснювалось адвокатом Никоновою Мариною Олександрівною на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ №1261893 від 21 травня 2025 року (а.с.21,174).

Правнича (правова) допомога ОСОБА_1 у суді надавалась адвокатом Никоновою Мариною Олександрівною відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року (а.с.175-176), за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. Договору 1).

У розділі 2 Договору п.2.3.1 його сторони погодили, зокрема, що отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару у розмірі 2000 грн за годину

17 листопада 2025 року Адвокатом виставлено Клієнту рахунок на оплату вартості правової допомоги за Договором 27000 грн та актом наданих послуг (а.с. 177),

Відповідно дост. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України).

Як визначено у ч.ч. 1 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Дослідивши надані докази, оцінивши їх на предмет підтвердження понесення позивачем заявлених витрат, апеляційний суд зважає на наступне.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

У постановах від 18 березня 2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28 квітня 2021 року у справі № 910/12591/18 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними ч.ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 3-5, 9 ст. 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 листопада 2023 року у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якоїсуд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином,вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

Судом враховано, що справа, яка розглядалась, не є складною. Предметом спору у даній справі є стягнення матеріальної та моральної шкоди. Правова позиція й аргументація представника позивача у даній справі були послідовними та не мали процесуальних складнощів, а тому, на переконання суду, вартість правової допомоги у сумі 27000,00 грн є співмірною, обґрунтованою та пропорційною до предмету спору, що відповідає критерію розумної необхідності судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди судом було відмовлено, а позовні вимоги про відшкодування шкоди задоволено на суму 5000 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 17 %, витрати позивача на правову допомогу у суді підлягають відшкодуванню відповідачем пропорційно задоволеним вимогам, тобто у сумі 4590 грн. правова допомога та 514, 76 грн. судовий збір

За викладених обставин, заява представника позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 268, 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Постановити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені судові витрати у розмірі 4590 грн. правової допомоги та 514, 76 грн. судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Черних