Справа № 203/5780/25
Провадження № 6/185/437/25
У Х В А Л А

05 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника заінтересованої особи Гурез І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», заінтересовані особи ОСОБА_1 , Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про поновлення строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів

В С Т А Н О В И В

Заявник ТОВ «АНСУ» звернувся до суду із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів, у зв`язку з виконанням рішення Київського районного суду м. Донецька від 19.03.2013 року у справі №2/257/467/13.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 12 вересня 2025 року цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», заінтересовані особи ОСОБА_1 , Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про поновлення строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів передано на розгляд Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Головіна В.О.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2025 року цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», заінтересовані особи ОСОБА_1 , Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято до провадження та призначено її розгляд на 05 грудня 2025 року о 13:15 год.

В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» зазначає, що у відділі державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку було відкрито виконавче провадження №37920027 з примусового виконання виконавчого листа №2/257/467/13 від 24.04.2014 року, виданого Київським районним судом м. Донецька, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №АВ-08/07/33 від 02.08.2007 року у розмірі 33 056,65 доларів США та 1700,00 грн судових витрат, а також витрати на ІТЗ у розмірі 250,00 грн.

За результатами перевірки інформації в Автоматизованої системи виконавчих проваджень (надалі АСВП) встановлено, що за виконавчим провадженням №37920027 від 14.05.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором. Будь-які інші постанови за виконавчим провадженням №37920027 після 10.06.2014 року, включаючи постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, відсутні. При цьому зазначено: «Стан виконавчого провадження: Завершено», «Стан виконавчого документа: Повернутий стягувачу».

Як зазначає представник ТОВ «АНСУ» - Кононов І.К., після завершення виконавчого провадження стягувач не отримував на свою адресу ані постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, ані оригінал виконавчого листа, у зв`язку з чим стягувач не знав та не міг знати про фактичне завершення виконавчих проваджень, був позбавлений законного права на оскарження цих постанов зокрема та дій державного виконавця в цілому, а також можливості для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах встановленого строку.

За переконанням представника ТОВ «АНСУ» - Кононова І.К., у зв`язку із перебуванням приміщення розташування відділу державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління у м. Донецьку на тимчасово окупованій території, вказаний відділ не мав доступу до матеріалів виконавчих проваджень та інших документів, що перебували в цьому приміщенні, тобто, матеріали виконавчих проваджень, і, відповідно, виконавчі листи, фактично втрачені. Тобто втрачені не лише матеріали вказаних виконавчих проваджень, і не тільки виконавчі листи, про які йдеться. На Думку заявника втрачені всі виконавчі провадження та, відповідно, всі виконавчі листи. При цьому, за переконанням заявника, практика складання актів втрати виконавчих проваджень та складання реєстрів втрачених виконавчих справ відсутня.

05 грудня 2025 року представник ТОВ «АНСУ» в судове засідання не з`явився, про, день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 адвокат Гурез І.О., приймала участь в судовому засіданні через підсистему ВКЗ, інші учасники справи участь в судовому засіданні не приймали, про, день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд, дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи №203/5780/25, при вирішенні заяви виходить з наступного.

19.03.2013 року Київським районним судом м. Донецька у справі № 2/257/467/13 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №АВ-08/07/33 від 02.08.2007 року у розмірі 33 056,65 доларів США та 1700,00 грн судових витрат, а також витрати на ІТЗ у розмірі 250,00 грн.

24.04.2013 року, на підставі вказаного вище Рішення суду, Київським районним судом м. Донецька було видано виконавчий лист.

14.05.2013 року Відділом державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №37920027.

24.06.2014 року Апеляційним судом Донецької області постановлено ухвалу по цивільній справі №6/257/301/14 (провадження №22ц/775/5261/14), якою заяву ТОВ «АНСУ» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та у виконавчому провадженні №37920027 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/257/467/13, виданого Київським районним судом м. Донецька від 24 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» боргу в розмірі 266 171,80 грн. замінити стягувача з ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «АНСУ».

За результатами перевірки інформації в Автоматизованої системи виконавчих проваджень (надалі АСВП) встановлено, що стан виконавчого провадження №37920027 завершено.

Інформацію про завершення вказаного вище провадження також було підтверджено листом Донецького ВДВС у Донецькому районі Донецької області за вих.№22.7-36790 від 13.08.2025 року також зазначена інформація про те, що 10.11.2014 державним виконавцем керуючись статтею п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувача.

Посилаючись на ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 09 жовтня 2019 року №2-6471/06 заявник просив суд видати дублікат виконавчого документа та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява ТОВ «АНСУ» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 2-1081/2009, у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Видача дубліката виконавчого листа за нормами ЦПК у редакції Закону від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII року не передбачена, однак відповідно до пункту 4 частини 17 Перехідних положень ЦПК у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання, або у разі його поновлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа 2-836/11) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

За правилами статті 127 ЦПК суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до статті 433 ЦПК у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зміст цієї норми кореспондується з положеннями частини 2 статті 24 Закону «Про виконавче провадження». Метою цього правила є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Отже, питання про видачу дублікату виконавчого листа можливо вирішити лише в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання або у разі його поновлення судом за відповідною заявою нового стягувача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час набрання рішенням законної сили (жовтень 2014 року) були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-V111.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-V111, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час звернення заявника до суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001р. у справі № 3-рп/2001).

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення даного Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111 свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом України від 02.06.2016р. № 1404-V111. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону від 02.06.2016р. № 1404-V111 до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Саме про таке застосування вказаних норм права йде мова в постанові КЦС Верховного Суду від 01.08.2018р. у справі № 553/1951/14.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавче провадження №37920027 відносно боржника ОСОБА_1 завершено.

Отже, заявник в порушення вимог ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, не довів, що станом на 05 жовтня 2016 року, тобто, станом на час набрання законної сили Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111, виконавчий лист перебував на примусовому виконанні.

З врахуванням зазначених обставин справи та вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. суд вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа №2/257/467/13 від 24.04.2013 року, виданого Київським районним судом м. Донецька до виконання становить 1 рік

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Судом, дослідивши надані заявником документи встановлено, що ТОВ «АНСУ не довів належними та допустимими доказами (статті 76-81 ЦПК) поважний характер причин пропуску строку для видачі дублікату виконавчого документу.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, заявник вказував на те, що він втрачений у зв`язку з проведенням АТО на території м. Донецька.

Разом з тим, у відповідності до вищезазначених норм ЦПК України, заявником не було надано як суду доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому, додані заявником до заяви документи не містять інформації та доказів про повернення виконавчого листа стягувачу та про його втрату.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11, у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як на поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилався на неналежне виконання працівниками виконавчих служб їх посадових обов`язків та несвоєчасне повідомлення представників стягувача про проведені дії у виконавчому провадженні, та винесені постанови.

Проте, вважаємо вказані заявником обставини для поновлення строку неповажними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, незалежними від стягувача обставинами, які б перешкоджали реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа у визначені законом строки, та які б могли бути визнані судом поважними причинами пропуску строку.

З червня 2014 року (Ухвала Апеляційного суду Донецької області по справі №22ц/775/5261/14 про заміну стягувача) стягувач не цікавився ходом виконавчого провадження, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ТОВ «АНСУ» звернувся лише в серпні 2025 року.

Доказів та будь-яких обґрунтувань щодо неможливості звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та із заявою про поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання в період з 2014 року по 2025 рік матеріали справи та заява не містять.

Тому вважаємо, що підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні.

Окрім того, ані заява ТОВ «АНСУ», ані додані до неї документи не містять належних та беззаперечних доказів, що оригінал виконавчого листа втрачено саме з вини державної виконавчої служби.

Факт неналежного виконання державним виконавцем своїх обов`язків відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, направлення в строки, встановлені даним законом, постанови про закінчення виконавчого провадження та постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, жодним чином не підтверджені відділами ДВС, у відповіді на запит про хід виконавчого провадження за вих.№22.7-36790 від 13.08.2025 року. Відтак, твердження заявника про неналежне виконання державними виконавцями своїх обов`язків, ґрунтуються виключно на припущеннях заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа по цивільній справі №2/257/1718/13 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Cуддя: В. О. Головін