ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/754/25Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/1153/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників, цивільну справу № 606/754/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року (постановлену суддею Малярчуком В.В., дати складення повного тексту судового рішення не зазначено) про визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Іванівської сільської територіальної громади, про встановлення факту самостійного виховання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_3 (далі - заявник, апелянт), в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, звернувся в суд в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини, зазначивши заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Іванівської сільської територіальної громади.

Заява обргунтована тим, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_2 у лютому 2022 року виїхала за межі території України. Відповідно до рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 вересня 2024 року № 64 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дитини» визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2025 року із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2024 року. Станом на момент звернення із заявою він самостійно виховує і здійснює матеріальне забезпечення неповнолітньої дитини. Встановлення факту самостійного виховання дитини має для нього юридичне значення, оскільки він може отримати право на відстрочку від мобілізації.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстав для залучення Територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) до розгляду даної справи № 606/754/25 немає, а висновок суду першої інстанції про необхідність такого залучення є безпідставним.

Звертає увагу на те, що в ТЦК та СП відсутній правовий зв`язок зі сторонами спору, а для залучення заінтересованої особи такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Судове рішення має безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто суд повинен розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи є ТЦК та СП.

На думку заявника, твердження суду, що заявник може отримати право на відстрочку від мобілізації є ймовірним, оскільки відстрочка від призову по мобілізації є правом, а не обов`язком і для її отримання слід вчинити ряд юридично значущих дій та суд не може бути певним, що ОСОБА_3 їх вчинить.

Крім того, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у даній справі та питання про недоліки чи залучення нових заінтересованих осіб не ставилося.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Повертаючи заяву суд першої інстанції виходив із того, що недоліки заяви, вказані в ухвалі Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2025 року, заявником усунуті не були.

З таким висновком колегія суддів не погоджується.

Судом встановлено наступні обставини.

20 травня 2025 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області зареєстровано заяву ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного виховання дитини, зазначено заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Іванівської сільської територіальної громади.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2025 року у відкритті провадження в даній справі відмовлено на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що факт самостійного виховання дитини не може бути встановлено за правилами окремого провадження.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 липня 2025 року ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2025 року - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційний суд виходив із того, що висновок місцевого суду про наявність спору про право є передчасним, оскільки суд зобов`язаний залучити до участі в справі всіх заінтересованих осіб та встановити, чи здійснює батько самостійне виховання та утримання дитини та чи існує спір з даного питання між батьками.

Також апеляційний суд зіслався на висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 02 квітня 2025 року у справі №127/3622/24, які були релевантні на той час.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про встановлення факту самостійного виховання дитини. Призначено судове засідання на 11 вересня 2025 року на 10 год 30 хв.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2025 року проведено заміну головуючого судді (суддя-доповідач) з Ромазан Л.С. на Малярчука В.В.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2025 року заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зокрема, вказати у заяві заінтересовану особу - орган ТЦК та СП.

На виконання вимог ухвали суду представником заявника надіслано заяву про усунення недоліків, яка мотивована тим, що відсутні підстави для залучення до розгляду даної справи ТЦК та СП, оскільки відсутній правовий зв`язок учасників справи із органом військового управління України.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої та другої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (частина дев`ята статті 10 ЦПК України).

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання заявником вимог статті 175 ЦПК України щодо форми та змісту заяви.

Згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частина одинадцята статті 187 ЦПК України, яка передбачає, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

У справі, яка переглядається апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту, що він самостійно виховує свого малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник посилався на те, що встановлення вказаного факту йому необхідно для отримання певного соціально-правового статусу та отримання права на відстрочку від мобілізації.

Заінтересованими особами заявником вказано ОСОБА_2 та Службу у справах дітей Іванівської сільської територіальної громади.

Суд першої інстанції в ухвалі від 26 вересня 2025 року, залишаючи подану ОСОБА_3 заяву без руху, роз`яснив заявнику, у тому числі, необхідність визначитися з належним процесуальним статусом заінтересованих осіб у справі, зокрема, вказати у заяві заінтересовану особу - орган ТЦК та СП.

Усуваючи недоліки поданої заяви, заявник не зазначив заінтересованою особою орган ТЦК та СП, оскільки вважає, що відсутні правові підстави для залучення такої особи.

Повертаючи заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі від 26 вересня 2025 року, а саме не зазначено необхідну заінтересовану особу.

Відповідно до статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21, від 13 листопада 2024 року у справі №308/14160/21, від 05 лютого 2025 року в справі № 183/4366/24.

Суд першої інстанції, залишаючи без руху заяву ОСОБА_3 , виходив із того, що останній звернувся до суду із заявою про встановлення факту й визначив заінтересованою особою ОСОБА_2 , Службу у справах дітей Іванівської сільської територіальної громади, проте подана заява безпосередньо стосується прав та обов`язків військового органу ТЦК та СП, якого заявник не залучив до участі у справі.

Разом із цим, такі висновки не узгоджуються з вищенаведеними нормами права та правовими позиціями Верховного Суду, а неправильне визначення заявником заінтересованої особи не може бути правовою підставою для залишення заяви без руху.

Місцевим судом не враховано, що відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заінтересовані особи в окремому провадженні повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

Таким чином, суд першої інстанції, залишаючи заяву без руху, у зв`язку з незалученням до участі у справі належної заінтересованої особи, зробив помилкові висновки, не врахував норми ЦПК України, зокрема частину третю статтю 294 ЦПК України та помилково не залучив з ініціативи суду заінтересовану особу.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про повернення заяви з підстави, передбаченої частини третьої статті 185 ЦПК України, постановлена з порушенням цих процесуальних норм.

Разом з тим доводи апелянта про те, що підстав для залучення ТЦК та СП до розгляду даної справи № 606/754/25 немає, колегія суддів оцінює критично, оскільки метою встановлення факту заявник ОСОБА_3 зазначає отримання права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з самостійним вихованням та утриманням дитини за рішенням суду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на зміну судової практики Верховного Суду щодо можливості розгляду даної категорії справ в порядку окремого провадження.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2025 року в справі №709/1954/24 зроблено висновок про те, що спір щодо участі біологічного батька у вихованні та утриманні своєї дитини та/або ухилення від такої участі, не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника, і підлягає розгляду в порядку позовного провадження, що згідно з вимогами частини четвертої статті 315 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у цій справі в порядку окремого провадження.

Згідно частини четвертої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про необґрунтованість постановленої судом ухвали, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 26 листопада 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак