ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович,

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

04.08.2025 року ОСОБА_1 , через адвоката Яводчака О.В., звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

Розмір моральної шкоди позивач оцінив в сумі 400000 гривень, яку просив стягнути з відповідача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.09.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасуваннярішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 рокута ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував, що укладення зазначеного договору є нікчемним правочином.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

24.10.2025 року від Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять суд, залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року без змін.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.97-99).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача з листопада 2004 року по червень 2024 року, в умовах впливу шкідливих факторів на посаді підземного гірника очисного забою та кріпільника.

16 травня 2025 року між АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 було укладено договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, який посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г., за умовами якого сторони уклали цей договір про добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, яка завдана позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених професійних захворювань , за основним діагнозом: 1.Радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні протрузії міжхребетних дисків L1-L2, кили дисків L4-L5, L5- S1, часто рецидивуючий перебіг, стійкий больовий і мязово-тонічний синдроми, з ейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого ступеня); 2. Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні періартрозом ліктьових суглобів R1 ст.(ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями. 3.Хроничний (пиловий) бронхіт першої стадії. Прикореневий пневмофіброз. ЛН першого ступеня. 4. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху) за кваліфікацією ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Захворювання професійні (23.04.2025 року), що підтверджується повідомленням про хронічне захворювання ВП`НПМЦПЗ НУОЗ України» м.Кривий Ріг № 12/1003/2-502 від 28.04.2025 року, на наступних умовах, зокрема:

1) ОСОБА_1 моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок професійних захворювань, які отримав за час роботи на АТ «Марганецький ГЗК», оцінює в розмірі 12987 грн 01 коп.;

2) моральна шкода, яка завдана ОСОБА_1 унаслідок професійних захворювань, за цим договором відшкодовується одноразово.

Згідно пункту 4 вказаного вище договору, АТ «Марганецький ГЗК в строк до 23 травня 2025 року сплачує ОСОБА_1 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ставками 18 відсотків та 5 відсотків, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме: 10000 грн, шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на його ім`я у AT «ПриватБанк».

У пункті 5 вказаного вище договору зазначено, що при виконання відповідачем усіх своїх зобов`язань за цим договором моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок професійних захворювань, вважається відшкодованою у повному обсязі.

АТ «Марганецький ГЗК» умови договору виконав 3 липня 2025 року, перерахувавши кошти, що підтверджується копіями платіжних інструкції (ар.с. 60-62)

Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 74/25/1609/В від 23.07.2025 року ОСОБА_1 встановлено первинно 65 % втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи, до 1.07.2026 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності встановивши, що сторонами досягнуто домовленості щодо розміру і порядку відшкодування моральної шкоди, яка завдала позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених професійних захворювань, які встановлені у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 травня 2025 року, що підтверджується укладеним між ними договором від 16 травня 2025 року, приймаючи до увагу, що діагнози та причини втрати працездатності, які слугували підставою для відшкодування моральної шкоди за договором, аналогічні тим, на які позивач посилався звертаючись з зазначеним позовом до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено.

Суд звертає увагу, що позивачем вказаний договор у судовому порядку недійсним не визнавався.

Діагноз та причини втрати позивачем працездатності, які вказані у договорі від 16 травня 2025 року про відшкодування моральної шкоди, аналогічні тим, на які позивач посилався звертаючись до суду з даним позовом.

Самий лише факт укладення сторонами договору про добровільне відшкодування моральної шкоди до встановлення стійкої втрати працездатності, не спростовує правильність наведених вище висновків, адже підставою для відшкодування моральної шкоди є моральні страждання позивача, що спричинені саме ушкодженням здоров`я, а не визначенням уповноваженим органом відсотку втрати працездатності та встановленням групи інвалідності.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №392/586/16-ц.

Таким чином, суд першої інстанції вважає, що оскільки ОСОБА_1 відповідно до умов договорів про добровільне відшкодування моральної шкоди отримав грошові кошти на її відшкодування, тобто вже скористався своїм правом, а подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено, заявлений позов задоволенню не підлягає.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Тлумачення частини п`ятої статті 23 ЦК України свідчить, що за загальним правилом компенсація моральної шкоди відбувається одноразово. Виключення щодо одноразової компенсації моральної шкоди може бути передбачено таким універсальним регулятором як договір або ж нормою закону.

Зокрема, частиною першою статті 1168 ЦК України допускається компенсація моральної шкоди періодичними платежами, якщо її завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 10 серпня 2022 року у справі № 210/5096/19.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду, в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц ).

Спричинення моральної шкоди працівникові внаслідок порушення його трудових прав шкідливими умовами виробництва це негативне явище, яке породжує у роботодавця обов`язок її відшкодувати. Сторони трудового договору можуть досягти спільної домовленості про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо сторони не досягли домовленості, то в рішенні суду визначаються спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи 16 травня 2025 року між ОСОБА_1 та АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» було укладено договір про добровільне відшкодування моральної шкоди від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.58-59).

Сторони у зазначеному договорі врегулювали свої права та обов`язки, розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 .

Цим договором, зокрема, передбачено, що моральна шкода, завдана ОСОБА_1 внаслідок роботи у шкідливих умовах у товаристві, відшкодовується одноразово.

Виконання товариством зобов`язань за цим договором вважається відшкодуванням працівнику в повному обсязі моральної шкоди, пов`язаної з втратою здоров`я, внаслідок виявлених захворювань.

АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» умови договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 16 травня 2025 року виконало шляхом перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в обумовленій договором сумі, що підтверджується платіжною інструкцією №60989 від 03 липня 2025 року та не спростовано позивачем.

ОСОБА_1 прийняв виконання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди та не оспорював його умов.

Відповідно до частини третьої статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, особам надається право вибору: використати існуючі норми законодавства для регулювання своїх стосунків або встановити для цих стосунків власні правила поведінки.

Отже, принцип свободи договору відповідно до статті 6, частини першої статті 626, статті 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Разом з тим сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства, заборона випливає зі змісту акта законодавства, така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).

У справі, що переглядається, презумпція правомірності договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 16 травня 2025 року не спростована, зазначений договір є правомірним та таким, що виконаний його сторонами: АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 .

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

Отже, позивач реалізував своє право на отримання компенсації за моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, у розмірі, спосіб та строки, визначені ним самостійно у результаті домовленості з відповідачем, тому зобов`язання відповідача з відшкодування завданої моральної шкоди припинилось виконанням, проведеним належним чином.

Установивши, що ОСОБА_1 реалізував своє право на компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», за договором про добровільне відшкодування моральної шкоди, що виключає можливість повторного відшкодування йому моральної шкоди.

У разі, коли позивачу за його згодою вже надано добровільне відшкодування моральної шкоди за тим самим фактом ушкодження на виробництві, національне законодавство не створює підстав для автоматичного повторного нарахування компенсації за ті самі моральні збитки. За умов, коли позивач не оспорював договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, обумовлена ним виплата моральної шкоди може бути врахована як повна сатисфакція, а вимога про повторне відшкодування не підлягає до задоволення.

Вищевикладене узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 180/1013/24.

При таких обставинах, апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович не підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яводчак Олександр Васильович залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 02.12.2025 року.

Судді: