Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/437/25
Єдиний унікальний №733/1324/25
Рішення

Іменем України

28 листопада 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого судді - Вовченка А.В.,

при секретарі Пікуль Л.К., Мошенець Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката -Сащенка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Сащенко Юрій Васильович, про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою

В С Т А Н О В И В :

30.06.2025 позивач звернувся до Ічнянського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що 21 січня 2024 року близько 08 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «GEELY» модель «MR-7151A» р.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю близько 60-70 км/год зі сторони м. Ічня, по вул. Центральна в с. Томашівка Прилуцького району Чернігівської області та перебуваючи на нерегульованому перехресті вул. Центральна та автодороги, що веде в бік с. Андріївка, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не правильно оцінив дорожню обстановку та відповідно не реагував на її зміну, не вибравши безпечної швидкості для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA «RAV4» р.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача , який рухався в зустрічному напрямку.

Транспортному засобу марки «TOYOTA «RAV4» р.н. НОМЕР_2 , належному позивачеві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 на праві приватної власності , було завдано матеріальних збитків внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Факт порушення ПДР та вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлені Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року у справі № 733/1398/24, яка набрала законної сили.

У зв`язку з відсутністю чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у винуватця дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке здійснило часткову компенсацію шкоди у розмірі 160 000,00 грн.

Регламентна виплата була здійснена на підставі Звіту № 015-25Д_SOS_-44

від 19.01.2025 року, згідно з яким: ринкова вартість 354 317,18 грн.,вартість відновлювального ремонту становить 823 017,43 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 290 615,80 грн; значення коефіцієнту фізичного зносу 0,7. Відтак, на підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму матеріальних збитків у розмірі 194 317,18 грн. як частку компенсації збитку, яка покладається на винуватця у дорожньо-транспортній пригоді.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив,що наведений позивачем розмір відшкодування є надуманим, не відповідає фактичним обставинам справи і суперечить чинному законодавству. Посилання позивача на Звіт № 015-25Д_SOS_-44 від 19.01.2025 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу є незаконним в частині визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП 21.01.2024 року по вул.Центральній в с.Томашівка прилуцького району, т.я. згідно даного звіту у графі «вид вартості, яка визначається» вказано тільки ринкова вартість відновлювального ремонту. Отже ринкова вартість транспортного засобу (автомобіля марки «TOYOTA «RAV4» р.н. НОМЕР_2 ) після його пошкодження внаслідок ДТП не визначалась. Вищезазначений Звіт не містить визначеної ринкової вартості транспортного засобу після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що є обов`язковою складовою для визначення розміру заподіяної шкоди внаслідок ДТП. Як зазначалося вище сума матеріальних збитків визначається як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання ДТП до його пошкодження внаслідок ДТП та після пошкодження внаслідок ДТП. Просив у повові відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Сащенко у судовому засіданні просив у позові відмовити з підстав , наведених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані сторонами у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні

інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Судом встановлено, що що 21 січня 2024 року близько 08 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «GEELY» модель «MR-7151A» р.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю близько 60-70 км/год зі сторони м. Ічня, по вул. Центральна в с. Томашівка Прилуцького району Чернігівської області та перебуваючи на нерегульованому перехресті вул. Центральна та автодороги, що веде в бік с. Андріївка, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, неправильно оцінив дорожню обстановку та відповідно не реагував на її зміну, не вибравши безпечної швидкості для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA «RAV4» р.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень.

Своїми діями відповідач порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а відтак ухвалою Ічнянського районного суду від 29.11.2024 року у справі № 733/1398/24 відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та закрито кримінальне провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

На підставі наведеного суд приходить до переконання, що в даній дорожньо-транспортній пригоді від 21.01.2024 р. винуватим є саме відповідач ОСОБА_2 , оскільки зазначена ухвала Ічнянського районного суду від 29.11.2024 р. є преюдиціальною для суду, який розглядає цивільну справу, що відповідно звільняє від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, оскільки учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у

результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право

регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Згідно з п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Позивачем доведено, що регламентна виплата була здійснена на підставі Звіту № 015-25Д_SOS_-44 від 19.01.2025 року, згідно з яким: - вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «TOYOTA «RAV4» р.н. НОМЕР_2 становить 354 317,18 грн.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правилстатті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є

основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно зі статтями 29,32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із нього , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Загальний розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 194 317,18 грн. =(354 317,18 грн. 160 000 грн.)

Отже, саме особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити власнику транспортного засобу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір», яким регламентовано , що пільги по сплаті судового збору

мають позивачі у справах про відшкодуваня збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення, то сума судового збору в розмірі 1943,17 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78,141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, статтями 22, 23, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України , суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_5 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 194 317 (сто дев`яносто чотири тисячі триста сімнадцять) грн.18 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1943,17 грн.

Копію рішення направити учасникам справи - для відома.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. .

Повне судове рішення складено та підписано 08 грудня 2025 року.

Суддя А. В. Вовченко