ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/5379/23
Номер провадження 22-ц/818/3723/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Гєрцика Р.В., Яцини В.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Немищлянського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року в складі судді Шевченко Г.С. по справі № 645/5379/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Фрунзенського (Немищлянського) районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року позов КП «ХТМ» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01 листопада 2016 року по 31 січня 2022 року у розмірі 46 450 грн 45 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн по 1342 грн 00 коп. з кожного.

07 травня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Максимова Миколи Ігоровича звернулась до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Немищлянського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не надано належних доказів та підтвердження поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку, не наведено жодної поважної причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

На вказане судове рішення 26 травня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Максимов М.І., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог чинного законодавства у разі, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

Якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами 2 та 3 статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9,10, 14, 19, 37- 40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про відмову у поновленні строку, яка входить до переліку ухвал суду зазначених у частині 2 статті 369 ЦПК України і апеляційні скарги на які розглядаються без повідомлення учасників справи, дана справа підлягає розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Немищлянського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Цивільний процесуальний кодекс України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина 4 статті 287 ЦПК України).

Вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення, передбачені статтею 285 ЦПК України, при цьому стаття 284 ЦПК України чітко вказує на строк звернення до суду з такою заявою.

Відповідно до частини 2 статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини 3, 4 статті 284 ЦПК України).

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Отже, правило частини 2 статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині 2 статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

Зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у їх нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Отже встановлений частиною 2 статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною 3 статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини 2 статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже Велика Палата Верховного Суду з огляду на здійснений нею відступ від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), констатувала наявність у суду першої інстанції повноважень на залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) зазначено, що «процесуальним законодавством, чинним на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини 6 статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції). У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим. Бажання учасника справи (фізичної особи) зазначити у скарзі (заяві) свою особисту електронну адресу, свідчить лише про бажання особи отримувати кореспонденцію від суду додатковим засобом зв`язку, та не звільняє суд обов`язку виконувати вимоги закону, зокрема щодо надіслання рішення суду у порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції)»

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2023 року у справі № 591/3717/21 (провадження № 61-734св22), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, зазначено, що «повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки».

У справі, що переглядається суд відмов у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуальних строків для звернення з заявою про перегляд заочного рішення суду та залишив вказану заяву без розгляду, оскільки сторона відповідачки не була позбавлена можливості своєчасно звернутись з заявою про перегляд заочного рішення.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що копія заочного рішення Фрунзенського (Немищлянського) районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року повернулася на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 25-26).

28 березня 2025 року представником відповідачки подано заяву про надання доступу до матеріалів справи та видачу копії заочного рішення суду від 14 листопада 2023 року, оскільки про ухвалення вказаного рішення стало відомо з інтернет ресурсу Судова влада (а.с. 27-28).

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року було доставлено до електронного кабінету представника відповідача Максимова М.І. 03 квітня 2025 року о 14:41:42 год (а.с.32).

Тобто, представник відповідача був належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ЦПК України шляхом надсилання до його електронного кабінету судових повісток та процесуальних ухвал, а також про результати розгляду справи шляхом направлення копії судового рішення до електронного кабінету.

Заяву про перегляд заочного рішення представник відповідача ОСОБА_2 подано через систему «Електронний суд» лише 07 травня 2025 року, тобто з пропуском 20 денного строку.

Обґрунтовуючи наявність підстав для поновлення строку на подання заяви сторона відповідача посилалась на введення воєнного стану, систематичні обстрілами території м. Харкова та м. Києва, наявністю довготривалих повітряних тривог, що значним чином обмежує та ускладнює роботу відповідача та його представника, щодо збирання доказів.

Між тим, зважаючи, що представництво інтересів відповідачки здійснює адвокат, який обізнаний про наслідки несвоєчасно вчинення процесуальних дій та який не перебуває у зоні ведення бойових дій, судова колегія не вбачає вважати вказані причини поважними.

Отже, встановивши відсутність у ОСОБА_1 об`єктивних непереборних труднощів для подання заяви про перегляд заочного рішення в строки, визначені частиною 2 статті 284 ЦПК України, з дня отримання тексту заочного рішення, та відсутність безумовних підстав для поновлення строку на звернення до суду з такою заявою, передбачених у частині 3 статті 284 цього Кодексу, суд першої інстанції, дійшов законного і обґрунтованого висновку про залишення заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Немищлянського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Р.В. Гєрцик

В.Б. Яцина