ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9815/25 Справа № 204/1362/25 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просив зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого: 01), що є предметом іпотеки ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року в межах виконавчого провадження № 40205141 (реєстраційний номер обтяження: 2858048).

Позов мотивовано тим, що 03 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0301/0608/71 105, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 55 000, 00 доларів США на строк по 02 червня 2038 рік зі сплатою за користування кредитними коштами 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 03.06.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем було укладено Іпотечний договір № 0301/0608/71-105-Z-1, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 . У зв`язку з систематичним порушенням умов Кредитного договору та утворенням заборгованості, ПАТ «Сведбанк» звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно.

05 листопада 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська при розгляді справи №2-869/11 ухвалено рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на майно задоволено; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року в розмірі 60 197,99 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 54 235,00 доларів США; заборгованість по простроченим процентам 5 962,99 долари США, а також заборгованість по пені в розмірі 44 038 грн. 70 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 , яка складається із: 1 - коридору; 2 - комора; 3 - санвузол; 4- кухня; 5-житлова; І лоджія, загальна площа: 38,3 кв. м., житлова площа: 17,2 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» судові витрати по справі у сумі 1 820,00 грн.

На виконання вищезазначеного рішення суду, яке набрало законної сили 16.11.2012 року, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-869/2011 від 26 квітня 2013 року. В подальшому вказаний виконавчий лист було пред`явлено для примусового виконання до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, правонаступником якого є Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, у відповідності до умов якого банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у Реєстрі заборгованості боржників, в тому числі права вимоги за кредитним договором №0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 28 листопада 2012 року укладено договір між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №6970, за умовами якого разом з відступленням Прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012р. №15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі права вимоги за іпотечним договором №0301/0608/71-105-Z-1 від 03 червня 2008 року, що укладений між ВАТ «Сведбанк», код за та ОСОБА_1 . Відтак право вимоги за Кредитним договором та договорами іпотеки повністю перейшли до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Перехід прав кредитора до ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» відносно виконавчого документа №2-869/2011 від 26 квітня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки було встановлено ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про заміну стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» від 30.12.2013 року по справі 204/9829/13 ц.

Отже, позивач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» є іпотекодержателем вищевказаного нерухомого майна. На квартиру, яка є предметом іпотеки, ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», органом ДВС накладено арешт (реєстраційний номер обтяження: 2858048), підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 14.10.2013, Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровська області. ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не був стороною виконавчого провадження №40205141, в рамках якого, накладено спірні обтяження в вигляді арешту на нерухоме майно, іпотекодержателем якого є позивач. Накладення арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», обмежує права ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» як іпотекодержателя. Зі змісту норм Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. Накладення вищевказаного арешту нерухомого майна на предмет іпотеки порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», як іпотекодержателя вказаного майна, та зокрема права звернення стягнення на Предмет іпотеки в позасудовому порядку, наданих йому ст.ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відновлення порушеного права можливе шляхом звільнення майна з-під арешту. У зв`язку з цим, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» вирішив звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено перед судом, що будь-яке його право було порушено внаслідок накладення 14 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. арешту на житлову квартиру АДРЕСА_2 , та забороною здійснювати відчуження цієї квартири у межах суми боргу, власником якої позивач не є. Більш того, позивачем під час розгляду справи не доведено перед судом, що саме відповідачем по справі ОСОБА_1 були порушені права позивача щодо наявності не скасованого арешту на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 03 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0301/0608/71-105, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 55 000,00 доларів США на строк з 03 червня 2008 року по 02 червня 2038 року включно, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 03 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, 03 червня 2008 року було укладено іпотечний договір № 0301/0608/71-105-Z-1, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В. 03 червня 2008 року.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов?язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов?язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим у липні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» в особі Дніпропетровського відділення № 4 Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2012 року по справі № 2-869/11 було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Дніпропетровського відділення № 4 Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року в розмірі 60 197,99 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 54 235,00 доларів США; заборгованість по простроченим процентам 5 962,99 долари США, а також заборгованість по пені в розмірі 44 038,70 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 , яка складається із: 1 - коридору; 2 - комора; 3 - санвузол; 4 - кухня; 5 - житлова; І - лоджія, загальна площа: 38,3 кв. м., житлова площа: 17,2 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» судові витрати по справі у сумі 1 820,00 грн. (а.с. 9-10).

На виконання вищевказаного рішення суду по справі № 2-869/11 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 26 квітня 2013 року було видано виконавчий лист щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому стягувачем було зазначено Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», а боржником - ОСОБА_1 , а також 26 серпня 2013 року було видано виконавчий лист щодо стягнення судового збору.

На підставі рішення річних загальних зборів від 29 квітня 2013 року було змінено найменування ПАТ «Сведабанк» на ПАТ «Омега Банк».

Судом також встановлено, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» був укладений Договору факторингу № 15, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року. Відповідно до договору відступлення ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0301/0608/71-105.

Крім того, між ПАТ «Сведабанк» та ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» 28 листопада 2012 року було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, зокрема за іпотечним договором № 0301/0608/71-105-Z-1 від 03 червня 2008 року, що укладений між Банком та ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 40205141 з виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 квітня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

14 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на житлову квартиру АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 601 197,99 грн., а також заборонено здійснювати відчуження цієї квартири у межах суми боргу.

Вказане обтяження було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 жовтня 2013 року, номер запису про обтяження - 2858048, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423114905 від 17 квітня 2025 року (а.с. 94-97).

Вищезазначені обставини були неодноразово встановлені судами в судових рішеннях по справам № 2-869/11, № 804/10749/15 та № 804/578/16, а тому вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 204/9829/13-ц було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» на стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», у виконавчому провадженні по справі №2-869/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Дніпропетровського відділення № 4 Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на майно, у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до Договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року (а.с. 11-12).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року по справі № 204/9829/13-ц, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/38082812, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року - залишено без змін.

Отже, є встановленим, що з моменту набрання законної сили ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 204/9829/13-ц стягувачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2-869/2011, стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС».

У зв`язку з цим суд не приймає до уваги та відхиляє наведені у додаткових поясненнях по справі твердження представника позивача про те, що на дату завершення виконавчого провадження № 40205141 (11 серпня 2014 року) стягувачем у вказаному виконавчому провадженні було Публічне акціонерне товариство «Омега Банк».

За результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем 11 серпня 2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа (у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

При цьому судом встановлено, що обтяження нерухомого майна, а саме: житлової квартири АДРЕСА_2 , накладене постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року у ВП № 40205141 знято не було.

Не погоджуючись з постановою Красногвардійського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року у виконавчому провадженні № 40205141 в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» у 2015 році звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року по справі № 804/10749/15, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/55514516, було відмовлено у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії. Вказана постанова суду набрала законної сили 23 лютого 2016 року. Відмовляючи у задоволенні вказаного позову ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» суд зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки (арешт майна) в порядку примусового виконання проведено державним виконавцем за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача ПАТ «Омега Банк» (ВАТ «Сведбанк»), який був у відповідний момент часу іпотекодержателем нерухомого майна третьої особи.

Станом на день розгляду справи іпотекодержателем є позивач. Враховуючи те, що позивач отримав право вимоги до третьої особи за кредитним договором, а також права іпотекодержателя стосовно нерухомого майна третьої особи за іпотечним договорам, то арешт майна проведений державним виконавцем відповідає вимогам статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та вимогам Закону України «Про іпотеку», оскільки проведений для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя згідно ухваленого судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки державним виконавцем порушено не було. Суд зазначає про те, що позивач на підставі договору факторингу та договору про відступлення права за іпотечними договорами вправі у будь-який момент стати стороною у виконавчому провадженні ВП № 40205141 подавши відповідну заяву до суду, який видав виконавчий документ у відповідності до вимог ЦПК України, в порядку заміни сторони виконавчого провадження та до державного виконавця.

Також судом встановлено, що 22 липня 2015 року ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С.С. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій просив зареєструвати за ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 . До заяви ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» було додано: довідку-розрахунок № б/н від 22.07.2015р., в якій зазначалося, що борг за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року станом на 22 липня 2015 року складає 105 057,93 долара США, що відповідно до курсу НБУ станом на 22 липня 2015 року становить 2 313 480,68 грн., повідомлення про намір придбати предмет іпотеки від позичальника ОСОБА_1 не надходило; копію повідомлення від 05 січня 2015 року за вих. № 511664-юр про намір звернути стягнення на предмет іпотеки та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яким ОСОБА_1 надсилалося повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки з відміткою про його отримання; витяг з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року; копію іпотечного договору № 0301/0608/71-105-Z-1 та висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки.

За результатами розгляду заяви ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» 22 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23065250, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності (форма: приватна) на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС».

Вважаючи проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» протиправною, ОСОБА_1 зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» та Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі № 804/578/16, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/57202965, було задоволено вищевказаний адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22 липня 2015 року щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурову Світлану Сергіївну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що здійснена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою Світланою Сергіївною, номер запису про право власності 23065250 від 22 липня 2015 року. Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1 102,40 грн.

Однак, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року по справі № 804/578/16 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року скасовано в частині зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23065250 від 22 липня 2015 року. Відмовлено у задоволенні позову в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою Світланою Сергіївною, номер запису про право власності 23065250 від 22 липня 2015 року. В іншій частині постанову суду залишено без змін (а.с. 105-108).

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі № 804/578/16 скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22 липня 2015 року щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації скасування/анулювання 16 серпня 2016 року, відомості внесені до реєстру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423114905 від 17 квітня 2025 року (а.с. 94-97).

Але, 24 квітня 2019 року постановою Верховного Суду по справі № 804/578/16 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року було скасовано і провадження у даній справі закрито. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 98 (зворотній бік) 104).

Судом встановлено, та визнавалося обома сторонами, що після скасування Верховним Судом по справі № 804/578/16 постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року, і закриття провадження у справі, Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» не було вжито жодних заходів для поновлення запису про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». Вказані обставини підтвердив під час розгляду справи в судовому засіданні і представник позивача - Ковалевський Є.В.

Тобто, суд вважає встановленим, що на теперішній час право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В. 03 червня 2008 року.

В подальшому, найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС».

З відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра № 154213 від 25 червня 2024 року (а.с. 145) вбачається, що на виконанні відносно боржника ОСОБА_1 перебували виконавчі провадження: № 40205141 з примусового виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 квітня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавче провадження було відкрито 14 жовтня 2013 року та завершено 11 серпня 2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника); № 40205124 з примусового виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 серпня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення судового збору у розмірі 1 820,00 грн., виконавче провадження було відкрито 14 жовтня 2013 року та завершено 26 серпня 2014 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС). Виконавчі провадження № 40205124 та № 40205141 відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5.

Крім того, судом встановлено, що у серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звертався до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Однак, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року по справі № 2-869/11, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/122789282, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа - залишено без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року по справі № 2-869/11, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/123847724, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року залишено без змін. Ухвалюючи таке судове рішення суд виходив з того, що з заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не вбачається причин поважності пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, причини поважності пропуску такого строку заявником взагалі не наведені. Стягувач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» протягом близько дев`яти років після повернення у 2014 році виконавчого документу повторно не пред`являло його для виконання, не зверталось до органів виконавчої служби із заявами про стан виконавчого провадження, не цікавилось чи вчиняються виконавчі дії тощо. Таким чином, стягувач не виконував свої обов`язки щодо сумлінного користування усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Заборона на звернення стягнення на майно боржника, яка діяла на той час, не позбавляла стягувача обов`язку дотримуватися вимог діючого Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків пред`явлення виконавчих документів до виконання та обов`язку сумлінно вчиняти дії направлені на виконання судового рішення про звернення стягнення на майно на їх користь.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2025 року по справі № 2-869/11, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/125985248, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.

Також, у листопаді 2024 року ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звертався до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 (а.с. 15-17). Однак, за вих. № 317253 від 05 грудня 2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» було повідомлено, що правові підстави для зняття арешту в рамках завершеного виконавчого провадження відсутні (а.с. 18-19).

Звертаючись у лютому 2025 року до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту до ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» наполягало на тому, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», порушує права та законні інтереси ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» як іпотекодержателя, та, зокрема, права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено перед судом, що будь-яке його право було порушено внаслідок накладення 14 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. арешту на житлову квартиру АДРЕСА_2 , та забороною здійснювати відчуження цієї квартири у межах суми боргу, власником якої позивач не є. Більш того, позивачем під час розгляду справи не доведено перед судом, що саме відповідачем по справі ОСОБА_1 були порушені права позивача щодо наявності не скасованого арешту на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 40205141, тобто станом на 14 жовтня 2013 року, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Стаття 391 ЦК України закріплює право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Під захистом цивільних прав розуміють передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до суду. При цьому право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивачем може бути особа, яка вважає, що її право, свободу чи інтерес порушено та створені перешкоди для реалізації її прав, що зумовило її звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права або виникнення додаткового обов`язку.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З огляду на наведене очевидним є те, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те що, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими, а саме визначеним у справи відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 вважається та є власником квартири АДРЕСА_2 є помилковим, колегія суддів відхиляє, оскільки після скасування Верховним Судом по справі № 804/578/16 постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року, і закриття провадження у справі, Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» не було вжито жодних заходів для поновлення запису про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». А отже висновок суду першої інстанції про те, що власником спірної квартири є ОСОБА_1 обґрунтований та підтверджений матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний арешт порушує право власності ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», оскільки фактично позбавляє можливості реалізувати права власника, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки позивачем належних та допустимих доказів порушення їх прав, ані в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції надано не було.

Вірно встановивши, що судом порушення відповідачем ОСОБА_1 прав, свобод чи законних інтересів позивача як іпотекодержателя, не встановлено, суд першої інстанції обґрунтовано відмов у задоволенні позовних вимог, з вказаним висновком погоджується й апеляційний суд.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» залишити без задоволення.

Рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 02 грудня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

О.В. Свистунова