РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 559/1313/25

Провадження № 22-ц/4815/1411/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент Банк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 серпня 2025 року, ухвалене у складі судді Макеєва С. В. в м. Дубно Рівненської області, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обгрунтовало тим, що 11.05.2024 між АТ «Акцент-Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір АВН0СТ42783270, за яким остання отримала кредит в розмірі 42100, 00 грн строком на 36 місяців (до 10.05.2027) зі сплатою процентів у розмірі 75 % річних. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит, згідно умов кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно умов договору, внаслідок чого станом на 03.04.2025 виникла заборгованість у розмірі 65473, 41 грн., що складається з: 41430, 83 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 22081, 22 грн. - заборгованість за відсотками, 1961, 36 грн. - заборгованість за пенею, яку просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 серпня 2025 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за Кредитним договором АВН0СТ42783270 від 11.05.2024 у розмірі 63512 гривень 05 коп, що складається з 41 430, 83 грн заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 22081, 22 грн заборгованості за процентами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 349 гривень 34 копійки. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов`язок відповідачем як позичальником дотриманий не був. Часткове задоволення позовних вимог зумовлене нормами пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, які забороняють нарахування у період воєнного стану неустойки (штрафу, пені), інших платежів, передбачених кредитними договорами та їх списання кредитодавцем.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Акціонерне товариство «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на неправомірність відмови у стягненні пені за договором позики та покликається на те, що Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, яким було внесено зміни зокрема до Закону України «Про споживче кредитування» в частині виключення пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення». Додає, що норма, на яку посилався суд у рішенні і яка передбачала мораторій на нарахування неустойки, була скасована, через що позивач мав право нараховувати неустойку (штраф, пеню) за договорами, укладеними з 24.01.2024. Зазначає, що Цивільний кодекс у даному питанні є не спеціальною, а загальною нормою законодавства, а тому не підлягає застосуванню, адже Закон України «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою і саме він регулює спірні правовідносини, зокрема й щодо нарахування пені. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені і в цій частині задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідно до вказаної заяви відповідачка своїм підписом підтвердила, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідачка підписавши вказану анкету-заяву підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг у А-Банку.

Матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту, а також заяву про надання послуги «Швидка готівка» АВН0СТ42783270, які підписані відповідачем 11.05.2024 електронним підписом та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.

ОСОБА_1 видано кредит у розмірі 42 100, 00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №ТR.36720956.36422.65455 від 11.05.2024 року.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і - як наслідок - виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості по договору АВН0СТ42783270 від 11.05.2024, у відповідача станом на станом на 03.04.2025 виникла заборгованість у розмірі 65473, 41 грн., що складається з 41 430, 83 грн. заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 22 081, 22 грн. заборгованості за відсотками, 1961, 36 грн. - заборгованості за пенею.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 9 зазначеного Закону інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема, про тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України.

Частиною 2 статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені за кредитним договором АВН0СТ42783270 від 11.05.2024 року в розмірі 1961, 36 грн..

З 24.02.2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

15.03.2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України за №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими п. 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 61, який містить аналогічні положення. Також забороняється «збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 10561 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч.2 ст. 3 Закону.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір був укладений 11 травня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин, посилання апелянта на неправильне застосування ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», є безпідставним.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, нарахування пені Акціонерним товариством «Акцент-Банк» здійснювалось упродовж дії воєнного стану, і її розмір становить 1961, 36 грн..

Покликання апеляційної скарги на те, що до спірних правовідносин про стягнення пені підлягають до застосування положення спеціального закону, яким є Закон України «Про споживче кредитування», оскільки норми ЦК України є загальними, апеляційним судом відхиляються.

Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).

Норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України (постанова Великої Палати ВС від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), постанова КЦС ВС від 08 листопада 2023 року у справі № 755/3412/22).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, частково задовольнивши позовні вимоги, та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 серпня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.