Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/2193/24
Провадження № 2/644/888/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

представника позивача ТОВ «ФК «Гефест» Шкільняка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, -

УСТАНОВИВ:

26.03.2024 року позивачем було подано відповідну позовну заяву. Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно, за порушення зобов`язання за заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/8174/13-ц від 28.10.2014 року, 3 % річних за період з 30.03.2017 року по 23.02.2022 року, індекс інфляції за період з 30.03.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 309809 гривень 79 копійок. Також просили стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 15.04.2008 року між відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір із ВАТ КБ «Надра» за №6/4/20/2008/840-К/2119, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 53546 доларів США, строком дії до 12.04.2028 року зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 13,59% на рік. В цей же день було укладено між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» договір поруки за №6/4/20/2008/840-П/2121, відповідно до якого поручителі та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та відповідальність поручителів виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому.

28.10.2014 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/8174/13-ц стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за Кредитним договором за №6/4/20/2008/840-К/2119 від 15.04.2008 року у сумі 600845,64 гривні. 11.11.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/8174/13-ц було проведено заміну сторони стягувача з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Гефест», як правонаступника у виконавчому листі. 18.01.2024 року постановою Полтавського апеляційного суду у справі №644/8174/13-ц було відмовлено ТОВ «ФК «Гефест» у поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа. Тобто, на день звернення до суду відповідної позовної заяви пропущений строк на подачу виконавчих листів за рішенням суду, але дана обставина не впливає на можливість стягнення фінансової санкції за порушення грошового зобов`язання, посилались на правову позицію ВС у справі №759/4755/19, ВП ВС у справі №916/190/18 від 04.06.2019 року. Посилались на вимоги ст. 625 ЦК України, оскільки боржники не сплатили суму боргу, прострочили виконання грошового зобов`язання, відмова в поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа виданого за рішенням суду не тягне за собою припинення грошового зобов`язання, та просили стягнути 3% річних за весь період порушення грошового зобов`язання, в межах строку позовної давності встановленого в 3 роки та який з 30.03.2020 року був зупинений, з 30.03.2017 року по 23.02.2022 року, з урахуванням зупинення строків давності на період карантину з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року та з урахуванням звільнення від відповідальності у зв`язку із введенням воєнного стану. Наводили розрахунок суми визначеної 3% річних та інфляційних витрат за вказаний період. Грошове зобов`язання на яке нараховується фінансова санкція 3% річних та інфляційні витрати виникло на підставі заочного рішення, умови кредитного договору в даній справі не застосовуються. Також, просили стягнути судові витрати з оплату судового збору та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шкільняк Я.С. доводи позову підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, посилався на правові позиції Верховного Суду з означеного питання, зазначав, що рішенням суду було стягнуто заборгованість за кредитним договором, строк на пред`явлення виконавчого документу на підставі рішення суду, їм як правонаступникам стягувача поновлений не був, але зобов`язання не припинилось, борг наразі існує та не погашений. Сума боргу підтверджена рішенням суду.

Відповідачі, представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Іванченко А.В., судове засідання не з`явились. Представником відповідача неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи з метою врегулювання питання миром. В подальшому, подано письмові пояснення представником та подавались заяви про розгляд справи за їх відсутності та відмову в задоволенні позову. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`являлись, судові повістки направлені на їх адресу були неодноразово повернуті поштовим відділенням із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву не надходило з боку відповідачів.

Представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Іванченко А.В., подано до суду 20.05.2025 року письмові пояснення щодо позову та проведення розгляду справи у відсутність відповідача та представника. В поясненнях представник просила в задоволенні позову відмовити та посилалась на правовий висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 18.09.2024 року №761/26741/22. Зазначала, що первісний кредитор скористався своїм правом на повернення усієї суми кредиту в судовому порядку в 2014 році, з моменту набрання рішення законної сили Кредитором не вчинялись будь-які дії з метою стягнення заборгованості та судових витрат в примусовому порядку протягом встановленого законом строку. На момент звернення до суду новим Кредитором ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» право на стягнення зазначених в судовому рішенні сум є втраченим, у зв`язку із пропуском строк для їх примусового стягнення. А тому, пред`явлення кредитором, при існуванні натурального зобов`язання, тільки позову про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, без позовної вимоги про стягнення основної заборгованості, на яку нараховуються 3% річних та інфляційні витрати, спрямовані на обхід охорони, що надається боржнику, при спливі позовної давності. Зазначала, що на момент звернення до суду із вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат у даній справі відсутня заборгованість ОСОБА_1 перед Кредитором, на підставі якої можливо було б здійснити нарахування 3% річних та інфляційні витрати. Застосування вимог ст. 625 ЦК України нерозривно пов`язано із чинністю основного грошового зобов`язання та існування можливості його примусового виконання.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів та представника відповідача.

Ухвалою від 28.03.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, як у малозначній справі, оскільки на момент відкриття провадження ціна позову не перевищувала двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Клопотань про проведення розгляду справи в загальному позовному провадженні після внесення змін до процесуального закону сторонами не заявлялось.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.10.2014 року у справі №644/8174/13-ц було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №6/4/20/2008/840-К/2119 та відповідно до договору поруки №6/4/20/2008/840-П/2121, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості в сумі 600 845, 64 грн, а також судові витрати в сумі 3441,00 грн. Позовна заява подана до суду у серпні 2013 року, рішення набрало законної сили 10.11.2014 року.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги №GL3N24068 від 20.09.2019 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Гефест» було відступлено право вимоги за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором №6/4/20/2008/840-К/2119. До копії договору надано витяг з реєстру боржників, копію платіжного доручення від 20.09.2019 року №74.

Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року у справі №644/8174/13-ц було задоволено заяву представника ТОВ «ФК «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі та замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчих листах №644/8174/13-ц, що видані Орджонікідзевським районним судом м. Харкова відносно відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Ухвала набрала законно сили 27.11.2019 року.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 18.01.2024 року у справі №644/8174/13-ц, було скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08.05.2023 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволення заяви ТОВ «ФК «Гефест» про поновлення пропущеного строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Спірні правовідносини стосуються реалізації кредитором свого права на притягнення боржника до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, визнаного рішенням суду.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, було зроблено висновок, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, вищенаведені правові висновки свідчать про право позивача на звернення до суду із відповідним позовом про стягнення інфляційних втрат і 3% річних, з моменту набрання рішенням про стягнення основної суми заборгованості та що обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

Наведена представником відповідача в поясненнях правова позиція Верховного Суду від 18.09.2024 року у справі №761/26741/22 не може бути врахована при розгляді даного спору, оскільки як вбачається із змісту судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанції, предметом розгляду були правовідносини, які виникли у зв`язку з виконанням рішення третейського суду, яке не є судовим рішенням в розумінні положень процесуального законодавства України, та саме з урахуванням наведеного, встановивши, що банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору; рішенням третейського суду від 10 листопада 2015 року у справі № 1653/15 стягнена заборгованість за кредитним договором, проте ухвалою апеляційного суду від 21 серпня 2018 року у видачі виконавчого документа за цим рішенням відмовлено, тобто рішення третейського суду не може бути виконане, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення у цій справі 3 % річних та інфляційних витрат, адже вимога банку про стягнення заборгованості за кредитним договором у цьому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Отже, кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, підтвердженого рішенням суду. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23.

Судом встановлено, що зобов`язання щодо сплати відповідачами суми заборгованості за кредитним договором не припинилось, сума кредитної заборгованості не погашена, доказів виконання зобов`язання стороною відповідача суду не надано. А тому, є всі підстави для застосування вимог ст. 625 ЦК України.

Позивачем при подачі позову надано розрахунок за період 30.03.2017р. по 23.02.2022р. відповідно до вимог ст. 625 ЦК України 3% річних, нарахований за порушення зобов`язання, що зафіксовано в рішенні суду, та складає 88 447,73 гривень: 30.03.2017р. -29.03.2018р.-18 025,36 грн. (600 845,64 грн х 3% річних); 30.03.2018р. - 29.03.2019р.-18 025,36 грн. (600 845,64 грн х 3% річних); 30.03.2019р. - 29.03.2020р.-18 025,36 грн. (600 845,64 грн х 3% річних); 30.03.2020р. - 29.03.2021р. -18 025,36 грн. (600 845,64 грн х 3% річних); 30.03.2021р. - 23.02.2022р. (331 днів) - 16 346,29 грн. (600 845,64 грн х 3% річних /365 х 331).

Також, надано розрахунок Індексу інфляції відповідно до вимог ст.625 ЦК України, за порушення зобов`язання з повернення кредиту, що складає 291 362,06 гривень за період з 30.03.2017 - 23.02.2022. А саме, сукупний індекс інфляції за період з 30.03.2017 - 23.02.2022 складає 148,492%, який враховано наступним чином, 100,90% * 101,30% * 101,60% * 100,20% * 99,90% * 102,00% х 101,20% х 100,90% * 101,00% * 101,50% * 100,90% х 101,10% * 100,80% * 100,00% * 100,00% х 99,30% х 100,00% * 101,90% * 101,70% * 101,40% * 100,80% * 101,00% х 100,50% * 100,90% х 101,00% х 100,70% х 99,50% * 99,40% х 99,70% х 100,70% х 100,70% х 100,10% * і 99,80% х 100,20% х 99,70% х 100,80% х 100,80% х 100,30% х 100,20% « 99,40% х 99,80% * 100,50% х 101,00% х 101,30% х 100,90% х 101,30% * 101,00% х 101,70% х 100,70% х 101,30% * І 100,20% х 100,10% х 99,80% х 101,20% х 100,90% х 100,80% х 100,60% х 101,30% х 101,60%

Інфляційне нарахування та 3% річних на заборгованість в сумі 600 845,64 грн. за період з 30.03.2017 - 23.02.2022, складає 291 362,06 гривень (600 845,64 грн.*148,492% /100% - 600 845,64 = 291362,06 гривень та 88447,73 гривень, а всього 379809,79 гривень.

Суд погоджується із наведеним розрахунком наданим позивачем. Відповідачами будь-яких доводів щодо незгоди з проведеним розрахунком не було наведено, іншого розрахунку суду не надавалось, клопотань про зменшення нарахованої суми коштів за прострочення грошового зобов`язання не заявляли. Також, судом враховуються положення п.п. 12, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Так, п. 12 визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. А п. 18 визначено, що на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги за позовом заявлені в межах визначеного строку, окрім того, стороною відповідача клопотань про застосування строків давності не заявлялось.

З урахуванням н веденого, суд погоджується із доводами представника позивача та вважає, що з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню сума інфляційних витрат та 3% річних.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд враховує, що відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України до судових витрат віднесено судовий збір, а також витрати на правову допомогу.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 5697,15 гривень, та враховуючи, що суд вважав що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Позивачем надано до суду копію договору №16 від 15.06.2020 року про надання правової допомоги АБ «Остащенко». Визначено порядок надання правової допомоги, порядок здійснення розрахунків, у вигляді сплати гонорару. До договору складено Додаткову угоду №37 від 26.02.2024 року, відповідно до якої визначено, що сторонами погоджено справу в якій надається правова допомога, розмір гонорару в 2000 гривень за годину надання правової допомоги, 3000 гривень за участь адвоката в одному судовому засіданні. Клієнт проводить оплату гонорару на підставі Акту виконаних робіть, після набрання рішенням законної сили. Відповідно до Акту виконаних робіт від 06.03.2024 року в процесі надання правової допомоги Клієнту проведено наступні дії первинна консультація в сумі 2000 гривень за 1 годину, аналіз матеріалів справи 6000 гривень на 3 години, аналіз судової практики 4000 гривень 2 години, складання (написання) позовної заяви 12000 гривень за 6 годин, а всього 24000 гривень, також сторони погодили участь адвоката в двох судових засіданням, гонорар склав 6000 гривень (3000 гривень за 1 судове засідання), загальна сума 30000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи при подачі позовної заяви представник позивача адвокат Остащенко О.М. просила у разі розгляду справи з викликом сторін, розгляд даного позову проводити за участі представника в режимі відеоконференції. Ухвалою суду при відкритті провадження дана заява була задоволена та надано представнику позивача адвокату Остащенко О.М. приймати участь у справі в режимі відеоконференції. Розгляд справи неодноразово було відкладено у зв`язку із поданням заяв представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іванченко А.В. щодо надання часу для ознайомлення з матеріалами справи, врегулювання питання мирним шляхом, подачі пояснень, в подальшому представником відповідача було подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 та його представника, відмову в задоволенні позову, та лише 23.10.2025 року на адресу суду надійшла заява від іншого представника ТОВ «ФК «Гефест» адвоката Шкільняк Я.С. про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представництво інтересів ТОВ «ФК Гефест» відбулось на підставі договору від 01.02.2024 року. 02.12.2025 року за участю представника позивача ТОВ «ФК «Гефест» адвоката Шкільняка Я.С. в режимі відеоконференції було проведено судове засідання.

Тобто, даних про участь в судовому засіданні представника позивача адвоката Остащенко О.М. матеріали справи не містять, тому вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню за вирахуванням 6000 гривень, визначених за участь в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 16, 257, 266, 536, 625, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 27, 76, 81, 83, 89, 95, 133, 137, 141, 264, 265, 352, 354, п.п. 12, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ», - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ», , солідарно, за невиконання грошового зобов`язання за заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/8174/13-ц від 28.10.2014 року, 3 % річних за період з 30.03.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 88447,73 гривні, а також індекс інфляції за період з 30.03.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 291362,06 гривень, а всього 379809 (триста сімдесят дев`ять тисяч вісімсот дев`ять) гривень 79 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ», , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5697,15 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 24000 гривень, а всього 29697,15 гривень в рівних частках по 9899 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 05 копійок.

Повний текст виготовлений та проголошений 15.12.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий : суддя О. В. Бугера