РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1669/24

Провадження №2/568/65/25

04 грудня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвокатаШтогрін В.С.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Вишковської В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба в справах дітей та сім`ї Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, орган опіки та піклування Підкамінської селищної ради Львівської області, про усунення перешкод в спілкуванні та побаченнях з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Штогрін В.С., звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба в справах дітей та сім`ї Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, орган опіки та піклування Підкамінської селищної ради Львівської області про усунення перешкод в спілкуванні та побаченнях з дитиною.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період із 11 травня 2019 року по 20 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 , та відповідачка ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненської області у справі №568/1181/21. В шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу за спільною згодою батьків, син залишився проживати із матір`ю, ОСОБА_2 06 вересня 2021 року Радивилівським районним судом Рівненської області було винесено судовий наказ про стягнення із позивача на користь відповідачки аліментів на утримання спільної дитини. Судовий наказ до примусового виконання не звертався, оскільки ОСОБА_1 сплачує аліменти в добровільному порядку, перераховуючи кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 . Відразу ж після розірвання шлюбу в сторін почали виникати труднощі в регулюванні можливості спілкування батька із сином, 22 грудня 2021 року комісією з питань захисту прав дитини Крупецької сільської ради було встановлено ОСОБА_1 час спілкування з дитиною кожної неділі місяця з 11 год. до 18 год. на протязі трьох годин. В подальшому відповідачка, ОСОБА_2 , змінила місце свого проживання із с.Михайлівка Дубенського району Рівненської області на смт. Залізці Тернопільського району Тернопільської області, в зв`язку із чим батько дитини змушений був звертатися до Залозецької селищної ради, комісії з питань захисту прав дитини про визначення днів спілкування із сином. Рішенням №41 від 07 червня 2023 року Залозецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області затверджено Висновок про визначення днів спілкування з малолітньою дитиною, встановлено батьку 4 рази в місяць, в суботу або в неділю (за домовленістю із матір`ю дитини) з 10:00 год. до 20:00 год протягом дня по місцю проживання батька. Протягом кількох місяців відповідачка намагалася виконувати рішення про встановлення днів спілкування із сином. Проте, з червня-липня 2024 року ситуація знову повторилася, відповідачка почала перешкоджати батьку бачитися із сином, в зв`язку із чим він звертався із відповідною заявою до Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області. Також ОСОБА_1 звертався до ВП №1 (м. Броди) Золочівського РВ поліції ГУНП у Львівській області із повідомленням про те, що ОСОБА_2 за місцем свого тимчасового проживання в с.Орихівчик Золочівського району Львівської області не дає йому можливості побачитися із сином. Позбавлення позивача права щодо участі у спілкуванні та вихованні свого сина насамперед шкодить інтересам дитини, адже він має право в однаковій мірі виховуватись обома батьками, а наданий час відповідачка своєю нестабільною поведінкою шкодить саме інтересам дитини. У батька з дитиною встановлений тісний емоційний контакт, хлопчик любить батька, із задоволенням проводить із ним час, на думку позивача син має більше бажання проживати саме з ним, а не з матір`ю, батько ж в свою чергу також хоче проводити із сином значно більше часу, турбуватися про нього, лікувати, забезпечити належне здобуття освіти. Відтак, враховуючи вище викладене, зокрема інтереси дитини, її вік, а також особливості розвитку та потреби дитини такого віку, час, необхідний дитині для повноцінного спілкування з батьком, постійні переїзди відповідачки у справі, позивач просить визначити наступний порядок та спосіб участі позивача у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : в II та IV вихідні із п`ятниці (з 18:00) по неділю (до 20:00) кожного місяця; в літній період з 01.07 по 31.07 щороку; взимку із 25 грудня по 10 січня щороку; наступний день за днем народження ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 10:00 до 20:00) щороку; день народження батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Необмежена можливість спілкуватися засобами зв`язку.

Представником відповідача адвокатом Вишковською В.І. подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що відповідач не чинила та не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із сином. Питання щодо визначення днів спілкування з малолітньою дитиною було вирішено Рішенням виконавчого комітету Залозецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 07.06.2023 року. З даного висновку вбачається, що 22 грудня 2021 року вже було встановлено ОСОБА_1 час спілкування з дитиною кожної неділі місяця на протязі трьох годин. У зв`язку з тим, що мати ОСОБА_2 змінила місце свого проживання і проживає в смт. Залізці, батько звернувся з заявою до органу опіки та піклування Залозецької селищної ради про скасування попереднього встановленого графіку, виключно для забезпечення якнайкращих інтересів дитини, з метою більшого спілкування з ним. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2023 року розглянуто питання щодо визначення днів та годин спілкування батька з дитиною Комісія не виявила причин, через які б батько не міг спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. Виходячи з інтересів дитини, було визначено позивачу способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином на такі дні та години: чотири дні в місяць один раз в тиждень (субота або неділя за домовленістю з матір`ю дитини) з 10.00 до 20.00 год протягом дня по місцю проживання батька за умови забезпечення: денного сну; харчування відповідно до віку; не перешкоджання спілкуванню мами з дитиною в телефонному режимі та через відеозвязок. Окрім цього, за проханням мами, з урахуванням форс-мажорних обставин, батько може забирати дитину в інші дні, без урахування чотирьох встановлених днів. Тобто, питання щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини було вирішено органом опіки та піклування та виконувалося батьками, доказів протилежного позивачем не наведено. Як підставу позову позивач зазначає, що відповідачка почала перешкоджати батьку бачитися з сином, у зв`язку з чим він звертався із заявами до відповідних органів. Однак, інших доказів, окрім як своїх заяв та звернень, які б свідчили про факти перешкоджання відповідачкою у спілкуванні батька з дитиною позивачем не надано. Також позивач зазначає, що він позбавлений права щодо участі у спілкуванні та вихованні свого сина, а відповідачка своєю нестабільною поведінкою шкодить саме інтересам дитини. Ще раз підкреслюю, що позивач не позбавлений права бачитися з дитиною, він бачиться з сином та спілкується з ним у необмеженому часі, адже відповідачка жодних перешкод у цьому не чинить, а протилежного позивачем не доведено. Звідси, позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення, адже ним не доведено порушення його прав та інтересів.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року поновлено строк ОСОБА_2 для подачі відзиву на позовну заяву, прийнято відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, зобов`язано орган опіки і піклування Підкамінської селищної ради Львівської області до 27 березня 2025 року надати письмовий висновок щодо розв`язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні та побаченнях з дитиною ОСОБА_3 та встановлення порядку для зустрічей та побачень дитини з батьком, продовжено строк підготовчого провадження по цивільній справі на тридцять днів.

Органом опіки і піклування Підкамінської селищної ради Львівської області надано висновок щодо розв`язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні та побаченнях з дитиною ОСОБА_3 та встановлення порядку для зустрічей та побачень дитини з батьком.

Ухвалою суду від 12 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, пояснивши, що вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. При цьому батько дитини спілкується із сином по мірі можливості.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги не визнала, зазначивши, що у матеріалах справи відсутні докази, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у побаченні із дитиною.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що з 11 травня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі. Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.14)

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року, в якому сторони вказані батьками (а.с.12)

Судовим наказом Радивилівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.08.2021 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.13)

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо спілкування та участі батька у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 51 Конституції України, ч.2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Згідно з ч.ч.2, 8 та ч.9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).

Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).

У пункті 1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п.3 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Стаття 1 ЗУ «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч.1 ст.159 СК України).

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2 ст.159 СК України).

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

При цьому, батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Статтею 7 Конвенції про контакт з дітьми передбачено, що під час вирішення спорів стосовно контакту судові органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення поінформованості кожного з батьків про важливість для їхньої дитини та їх обох установлення та підтримання регулярного контакту з їхньою дитиною; заохочення батьків та інших осіб, які мають сімейні зв`язки з дитиною, до досягнення мирових угод стосовно контакту, зокрема шляхом використання сімейного посередництва та інших процедур для вирішення спорів; забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року («Терещенко проти України», № 35481/20), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Крім того, судом констатовано не урахування національними судами положення статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.

Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.

У постанові від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 (провадження №61-16244св21) Верховний Суд дійшов висновку, що батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року §54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100 рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» ЄСПЛ зазначив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76).

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд зобов`язаний виходити, передусім, з найкращих інтересів дитини, визначення яких здійснюється на підставі оцінки обставин кожної справи.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначений порядок спілкування батька з дитиною, що передбачає певні дні та часи такого спілкування, не може беззаперечно свідчити про позбавлення його передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №461/138/18, провадження №61-132св22.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судом встановлено, що після припинення шлюбних стосунків, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю за адресою: с.Орихівчик Золочівського району Львівської області. Через втрату сімейних стосунків та проживанням за різними адресами між сторонами виник спір з приводу перешкод з боку відповідача щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини та встановлення графіку побачень.

Згідно зі статтею 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Рішенням виконавчого комітету Залозецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області №41 від 07 червня 2023 року «Про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини» затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про визначення днів спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначено наступний спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 , а саме: чотири дні в місяць один раз в тиждень (субота або неділя за домовленістю з матір`ю дитини) з 10.00 до 20.00 год. протягом дня по місцю проживання батька за умови забезпечення: денного сну; харчування відповідно до віку (домашня їжа); не перешкоджання спілкуванню мами ОСОБА_2 з дитиною телефонному режимі та через відеозв`язок. (а.с.16-18)

У позовній заяві стверджується, що відповідач не дотримується затвердженого графіку спілкування позивача із сином, чинить йому перешкоди у вільному спілкуванні із дитиною, що змушує відповідача звертатись до відповідних органів (служби у справах дітей, відділення поліції). Однак відповідного реагування на його повідомлення про порушення ОСОБА_2 його прав як батька у спілкуванні з дитину, змусило звернутись позивача до суду для вирішення спору. Окрім того, позивач вказує на те, що встановлення графіку щодо спілкування з дитиною виключно протягом дня, з огляду на віддаленість його місця проживання від місця проживання відповідача та дитини, є вкрай незручним, оскільки значний час витрачається лише на дорогу та зменшує час спілкування з дитиною. Просить врахувати цю обставину та визначити час спілкування з дитиною впродовж вихідних днів з 18 години п`ятниці по 20 годину неділі.

За з`ясованих у судовому засіданні обставин, сукупно з дослідженими письмовими доказами, поясненнями сторін, судом встановлена наявність вчинюваних відповідачем позивачу перешкод у спілкуванні з сином, за відсутності правових підстав для цього, а відтак, такі перешкоди у відповідності зі ст.ст. 257, 263 СК України підлягають усуненню, оскільки особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини.

При цьому, активна поведінка батька дитини (звернення до суду із цим позовом, намагання спілкування з сином, зацікавленість процесом його життя), свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, він має намір та бажання спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні та житті. Його бажання приймати участь у вихованні сина повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього СК України, та відповідає правам малолітньої дитини. Жодних обставин, які б свідчили про те, що між батьком та малолітнім сином існують психоемоційні перешкоди у спілкуванні, судом не встановлено. Разом із тим, враховуючи вік такої дитини ту обставину, що дитина постійно знаходяться з матір`ю, відповідно поступово віддаляє його від батька, що не є прийнятним.

Відповідно, матір дитини, з якою проживає малолітня дитина і з якою він більше часу знаходиться разом, може і повинна сприяти дитині, зокрема, враховуючи і його вік, у їхньому спільному спілкуванні з батьком, проведенню з ним разом часу задля того, щоб не втрачався родинний зв`язок сина із батьком. Також мати дитини не повинна зловживати своїм правом на спілкування батька з дитиною і давати можливість бачитися із батьком, захищаючи та поважаючи право дитини на сімейне виховання. До того ж постійне проживання дитини з матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обмеження побачень батька з сином призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Крім того, кожен із батьків повинен усвідомлювати, що в разі настання будь-яких обставин у його особистому житті, дитина має розраховувати на те, що вона залишається частиною життя кожного з батьків окремо і не може бути позбавлена на це лише із-за того, що самі між собою батьки не можуть порозумітися з будь-яких питань.

Судом досліджено індивідуальну психологічну діагностику дитини, яка проведена 03.03.2025 року дипломованим психологом ОСОБА_5 , яка проведена на замовлення відповідачаз метою визначення сприйняття дитиною сімейних відносин та з`ясування особливостей сімейних взаємин у сприйнятті дитини, з огляду на вік дитини (4 роки), який не може висловити свою думку. Згідно висновків психолога: «Відповідно до інтерпретації результатів проектної методики та бесіди з дитиною, зображений дитиною малюнок сім`ї, визначається як сприятлива сімейна ситуація. На малюнку дитини відсутній батько, що може свідчити про певну конфліктність або переживання негативних емоцій. За інтерпретацією малюнка найближчою до дитини є мама, саме її дитина зобразила біля себе, що може свідчити про тісний емоційний зв`язок.»

Відповідно до висновку виконавчого комітету Підкамінською селищною радою Львівської області від 21.03.2025 №30, який наданий на виконання ухвали суду від 27.02.2025, є доцільним встановити батькові ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : І і ІІ субота, III і IV неділя кожного місяця ( за попередньою домовленістю з матір`ю дитини) з 10:00 до 20:00 год (за місцем проживання батька); харчування відповідно віку (домашня їжа); наступний день за днем народження дитини- ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 10:00до 20:00) щороку день народження батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щороку, спілкування дитини з батьком засобами зв`язку до 20 год; в літній період з 01.07 по 31.07 щороку (за попередньою домовленістю між батьками); взимку із 25 грудня по 10 січня щороку (за попередньою домовленістю між батьками).

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновків про наявність підстав для визначення судом способу спілкування батька з сином, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, батько зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір`ю, оскільки не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача з сином виключно за домовленістю з відповідачем, може протиправно обмежити права позивача щодо участі у вихованні дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 175/5360/13 (провадження № 61-37709св18)) зазначено, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року по справі № 138/96/17).

На думку суду саме за умови дотримання батьком встановленого судом графіку зустрічей з сином, між батьком та дитиною буде встановлено зв`язок, довіру та розуміння потреб дитини. У свою чергу, матір, усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, має можливість морально підготувати його до зустрічей з батьком сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька та сина.

Водночас суд зауважує, що в подальшому, з урахуванням вікових особливостей дитини, його потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

В постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року в справі №176/1955/20 (провадження №61-11417св21) вказано, що з урахуванням установлених у цій справі обставин, за якими між сторонами склались неприязні стосунки, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з нею, при зустрічах батька з дітьми, з участю матері між ними виникають сварки в присутності дітей, суди правильно виходили з того, що вказана обставина, зокрема присутність при зустрічах матері, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дітей.

Посилання представником відповідача у відзиві на позовну заяву, що рішенням виконавчого комітету Залозецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 07.06.2023 року вирішено спір між сторонами щодо участі у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 з дитиною, доказів порушення ОСОБА_2 вказаного рішення щодо дотримання графіку та способу участі батька у спілкуванні з дитиною позивачем не надано, а отже позов є безпідставними, не заслуговує на увагу, оскільки у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 370/408/19, зазначено, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у разі якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть вирішити його в судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки та піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується з рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. У цьому випадку законодавство не вимагає окремого оскарження рішення органу опіки та піклування, оскільки ч.3 ст.159 СК України встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

В постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року в справі № 759/4616/19-ц (провадження № 61-8244св22) зазначено, що правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунки між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Керуючись зазначеними нормами права, а також взявши до уваги той факт, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат, суд приходить до висновку, що судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Таким чином, встановивши, що позивач має право на спілкування із сином, та взявши до уваги малолітній вік дитини, особливості його розвитку, виховання, необхідність дотримання розпорядку дня та відпочинку, емоційну прихильність дитини до матері, тобто відповідача, а також виходячи із найкращих інтересів дитини, крім того, наявність конфлікту між сторонами, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача, зобов`язавши відповідачку не чинити перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважає за доцільне визначити наступний порядок участі позивача, тобто батька дитини у спілкуванні та вихованні із сином, а саме: І та ІІ субота, ІІІ та ІV неділя кожного місяця з 10 години до 20 години без присутності матері дитини, поза межами місця проживання дитини, за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, визначених за попередньою домовленістю сторін, завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 ; щороку 07 серпня (наступний день за днем народження дитини ОСОБА_3 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (день народження батька ОСОБА_1 ) з 10 години по 20 годину за місцем проживання батька, завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 ; щороку в липні місяці безперервно протягом 20 календарних днів, без присутності матері дитини та завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 , для сумісного відпочинку/оздоровлення дитини на території України з дотриманням вимог безпеки, пов`язаних з недопущенням перебування дитини в місцях проведення військових дій, з урахуванням фізичного стану, графіку відвідування дошкільного закладу, закладу навчання, побажання та інтересів дитини, за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, визначених за попередньою домовленістю сторін; щороку, взимку в період часу з 20 грудня по 10 січня протягом 07 календарних днів поспіль, без присутності матері дитини завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 , для сумісного відпочинку/оздоровлення дитини на території України, визначених за попередньою домовленістю сторін з дотриманням вимог безпеки, пов`язаних з недопущенням перебування дитини в місцях проведення військових дій з урахуванням фізичного стану, графіку відвідування дошкільного закладу, закладу навчання, побажання та інтересів дитини; спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку без обмежень та по бажанню дитини, не порушуючи при цьому режиму дня дитини; у разі неможливості спілкування батька із сином у визначений час перенести зустріч на наступні дні, за домовленістю із матір`ю; в разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену батьками дату, враховуючи інтереси дитини, його стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; зустрічі та побачення проводити із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про визначення часу спілкуванні з дитиною протягом вихідних (з п`ятниці по неділю), суд враховує вік дитини (5 років) та факт його постійного проживання з матір`ю, в якої виникають конфлікти із батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи.

Визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між ними у інших формах за погодженням сторін. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено ст. 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідачки на користь позивача, слід стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1211,20 грн.

Тому, на підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України, СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба в справах дітей та сім`ї Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, орган опіки та піклування Підкамінської селищної ради Львівської області, про усунення перешкод в спілкуванні та побаченнях з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні, вихованні та побаченнях з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини:

-І та ІІ субота, ІІІ та ІV неділя кожного місяця з 10 години до 20 години без присутності матері дитини, поза межами місця проживання дитини, за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, визначених за попередньою домовленістю сторін, завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 ;

-щороку 07 серпня (наступний день за днем народження дитини ОСОБА_3 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (день народження батька ОСОБА_1 ) з 10 години по 20 годину за місцем проживання батька, завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 ;

-щороку в липні місяці безперервно протягом 20 календарних днів, без присутності матері дитини та завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 , для сумісного відпочинку/оздоровлення дитини на території України з дотриманням вимог безпеки, пов`язаних з недопущенням перебування дитини в місцях проведення військових дій, з урахуванням фізичного стану, графіку відвідування дошкільного закладу, закладу навчання, побажання та інтересів дитини, за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, визначених за попередньою домовленістю сторін;

-щороку, взимку в період часу з 20 грудня по 10 січня протягом 07 календарних днів поспіль, без присутності матері дитини завчасно попередивши про це матір дитини ОСОБА_2 , для сумісного відпочинку/оздоровлення дитини на території України, визначених за попередньою домовленістю сторін з дотриманням вимог безпеки, пов`язаних з недопущенням перебування дитини в місцях проведення військових дій з урахуванням фізичного стану, графіку відвідування дошкільного закладу, закладу навчання, побажання та інтересів дитини;

-спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку без обмежень та по бажанню дитини, не порушуючи при цьому режиму дня дитини;

-у разі неможливості спілкування батька із сином у визначений час перенести зустріч на наступні дні, за домовленістю із матір`ю;

-в разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену батьками дату, враховуючи інтереси дитини, його стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини;

-зустрічі та побачення проводити із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини.

Зобов`язати ОСОБА_1 за два дні до зустрічі із сином, попереджати ОСОБА_2 про час приїзду, місце зустрічі, а в разі необхідності про можливість перенесення зустрічі на інший день та час; також в разі захворювання, лікування дитини, повідомляти ОСОБА_2 відразу після настання таких обставин.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНКОПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, , адреса с.Крупець вул.Довга, 68 Дубенського району Рівненської області.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Підкамінської селищної ради Львівської області, , адреса смт. Підкамінь вул.І.Франка, 1 Золочівського району Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2025 року.

Суддя В.О. Троцюк