ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/71/25

Провадження № 22-ц/820/2087/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Жиріна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_2 зазначив, що з липня 1996 року він проходив військову службу в Національній гвардії України та перебував на квартирному обліку за місцем служби. На підставі ордеру на жиле приміщення серії ХМН №000254 виданого виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 17 серпня 2020 року, позивач займає однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м (далі квартира).

Ще до того він разом із батьками, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , взяв участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 60,1 кв.м. У зв`язку з цим позивач використав для приватизації житлові чеки в сумі 3 грн 51 коп. (залишок невикористаних чеків склав 0 грн 69 коп.). Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року у справі №619/346/19 скасовано розпорядження комісії по приватизації державного житлового фонду заводу «Березівські мінеральні води» від 26 лютого 1994 року №35 в частині визнання позивача співвласником квартири АДРЕСА_2 . Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності, видане 26 лютого 1994 року комісією по приватизації державного житлового фонду заводу «Березівські мінеральні води» в частині належності позивачу права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 . Відтак указана квартира належить на праві спільної власності лише ОСОБА_3 і ОСОБА_4

30 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Національної гвардії України як органу приватизації з заявою про передачу квартири у приватну власність відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року №2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон №2482-ХІІ), однак йому було відмовлено з огляду на те, що на приватизаційному депозитному рахунку в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (далі Ощадбанк) не відновлено раніше використані житлові чеки на суму 3 грн 51 коп.

На звернення позивача до Ощадбанку йому було повідомлено, що зарахування коштів на приватизаційний депозитний рахунок та відновлення його повної вартості можливе за умови подання банку ряду документів, у тому числі розпорядження органу приватизації про відновлення депозитного рахунку та платіжного доручення на списання житлових чеків. Однак ці документи не були віднайдені позивачем у правонаступника органу приватизації та органах державної влади. Відповідач не зважив на ці обставини та відмовив йому у приватизації квартири.

Відмова Головного управління Національної гвардії України у приватизації квартири є незаконною, оскільки займана позивачем квартира відноситься до державного житлового фонду, а право на приватизацію житлового приміщення з використанням житлових чеків ним не використано.

За таких обставин ОСОБА_2 просив суд зобов`язати Головне управління Національної гвардії України вчинити дії щодо приватизації квартири на його ім`я.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_2 не доведено належність квартири до державного житлового фонду та повноважність відповідача на її приватизацію, а також не вжито заходів щодо повернення на депозитний рахунок використаних ним 14 квітня 1994 року житлових чеків на суму 3 грн 51 коп.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що квартира належить до державної власності, а Головне управління Національної гвардії України є уповноваженим органом приватизації державного житлового фонду. ОСОБА_2 проживав у квартирі на умовах договору найму та набув право на її приватизацію з використанням житлових чеків. Оскільки попередня приватизація позивачем житла визнана судом недійсною, то він має право на повторне використання житлових чеків для отримання квартири у власність. У зв`язку з цим ОСОБА_2 в установленому порядку звернувся до відповідача із заявою про приватизацію квартири, проте йому було неправомірно відмовлено. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної гвардії України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін і неправильно витлумачив норми Закону №2482-ХІІ.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 Положення про головний орган військового управління Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 28 березня 2014 року №346/2014, Головне управління Національної гвардії України є головним органом військового управління Національної гвардії України.

ОСОБА_2 проходив військову службу в Національній гвардії України та перебував на квартирному обліку за місцем служби.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 9 липня 2020 року №526 затверджено рішення центральної житлово-побутової комісії Головного управління Національної гвардії України про надання ОСОБА_2 на склад сім`ї з одного чоловіку квартири, яка належить Головному управлінню Національної гвардії України (із зняттям з квартирного обліку). На підставі цього рішення 17 серпня 2020 року Виконавчий комітет Хмельницької міської ради видав ОСОБА_2 ордер серії ХМН №000254 на вселення у квартиру. 17 серпня 2020 року у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 .

Ще до того ОСОБА_2 разом із батьками, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , взяв участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 60,1 кв.м. У зв`язку з цим позивач використав для приватизації житлові чеки на суму 3 грн 51 коп. (залишок невикористаних чеків склав 0 грн 69 коп.).

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року у справі №619/346/19 скасовано розпорядження комісії по приватизації державного житлового фонду заводу «Березівські мінеральні води» від 26 лютого 1994 року №35 в частині визнання позивача співвласником квартири АДРЕСА_2 . Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності, видане 26 лютого 1994 року комісією по приватизації державного житлового фонду заводу «Березівські мінеральні води» в частині належності позивачу права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 . Наразі вказана квартира належить на праві спільної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

30 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Національної гвардії України як органу приватизації з заявою про передачу квартири у приватну власність відповідно до Закону №2482-ХІІ.

Листом від 16 лютого 2024 року №27/11/1/3-П-440 Головне управління Національної гвардії України відмовило позивачу у приватизації квартири з посиланням на те, що на його приватизаційному депозитному рахунку в Ощадбанку не відновлено раніше використані житлові чеки на суму 3 грн 51 коп., у зв`язку з чим орган приватизації не може оформити приватизаційне платіжне доручення.

Листом від 23 вересня 2024 року №27/11/1/3-П-3283 (за наслідком розгляду звернення ОСОБА_2 від 22 серпня 2024 року) Головне управління Національної гвардії України повторно відмовило позивачу у приватизації квартири через незарахування на його приватизаційний депозитний рахунок усіх житлових чеків.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статті 328 ЦК України, згідно з якими право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

За змістом статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

В силу частини третьої статті 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання визначені Законом №2482-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (частина друга статті 1 Закону №2482-ХІІ).

Із положень пункту 1 статті 2 Закону №2482-ХІІ слідує, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Як передбачено частиною першою статті 3 Закону №2482-ХІІ, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Житлові чеки це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду (частина перша статті 4 Закону №2482-ХІІ).

Відповідно до статті 5 Закону №2482-ХІІ право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

Конституційний Суд України у пункті 3.3 рішення від 10 червня 2010 року №15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначив, що безоплатна приватизація державного житлового фонду обумовлюється загальною площею квартири (будинку), в якій постійно проживає наймач та члени його сім`ї, і санітарною нормою загальної площі, що підлягає приватизації, та не обмежується кількістю квартир (будинків) державного житлового фонду, площа яких відповідає зазначеній санітарній нормі. Тому громадяни України мають право використати житлові чеки для приватизації державного житлового фонду у повному обсязі незалежно від того, вкладається в санітарну норму загальна площа однієї чи кількох квартир (будинків). Тобто, якщо площа займаної квартири (будинку) менша санітарної норми, то громадянин України має право використати залишок житлового чека для приватизації іншої квартири (будинку) державного житлового фонду, наймачем якої він є, або частки майна державних підприємств, земельного фонду (стаття 4 Закону).

Право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і, відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком.

Отже, для приватизації державного житлового фонду житлові чеки вважаються використаними повністю, якщо у власність наймача і кожного члена його сім`ї безоплатно передано з державного житлового фонду загальну площу квартири (будинку) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Так само житловий чек є використаним у повному обсязі один раз, якщо його залишок після безоплатної приватизації житла, площа якого менша санітарної норми, використано для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду (стаття 4, пункт 2 статті 5 Закону) або весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого пунктом 5 статті 5 Закону.

За змістом статті 8 Закону №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

В силу пунктів 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлового-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404; далі Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Громадянин подає до органів приватизації такі документи:

заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1993 року №305 проведено випуск приватизаційних житлових чеків у вигляді приватизаційних депозитних рахунків Цією ж постановою Кабінет Міністрів України доручив Національному банку України здійснити емісію приватизаційних житлових чеків на загальну суму 606 млрд. крб. до 30 квітня 1993 року і зарахувати її на спеціально відкритий позабалансовий рахунок в Ощадному банку України, а також доручив Ощадному банку України забезпечити: відкриття громадянам України іменних приватизаційних депозитних рахунків на повну вартість житлового чека 12 тис. крб. окремо від приватизаційного депозитного рахунку майнового сертифіката за умови надання громадянином України приватизаційних платіжних доручень, виданих органами приватизації, що свідчать про набуття громадянином статусу потенційного покупця об`єктів приватизації; списання частки або всієї вартості житлового чека за поданням органу приватизації державного житлового фонду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1994 року №248 встановлено коефіцієнт індексації номінальної вартості житлових чеків і розміру їхньої загальної емісії 35 та номінальну вартість житлових чеків у сумі 420 тис. карбованців.

Як передбачено пунктом 4 Тимчасового положення про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 1 червня 1995 року №24, у разі скасування рішення про приватизацію житла та анулювання свідоцтва про право власності на приватизовану квартиру орган приватизації на підставі на підставі прийнятого рішення вносить відповідну інформацію про зміну власника або форми власності) квартири у гр. 7 «Примітка» Книги реєстрації квартир, одноквартирних будинків, що належать громадянам на праві власності (анулювання), а також у 10-денний термін після анулювання свідоцтва про право власності перераховує відповідні суми житлових чеків до установ Ощадбанку України для зарахування на депозитні рахунки громадян.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та на власний розсуд.

Підставами набуття права власності є передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, стає його власником. За своєю правовою природою набуття права власності це певний юридичний склад, із яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певний об`єкт.

Громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень державного житлового фонду, зокрема квартир, які знаходяться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Право на приватизацію квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків набувають громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах на умовах договору найму, та повністю не використали одержані житлові чеки для приватизації житла у державному житловому фонді.

Організація проведення приватизації та оформлення права власності покладається на відповідні органи приватизації, створені, в тому числі державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні чи оперативному управлінні яких знаходяться квартири. Органи приватизації вправі відмовити громадянам у приватизації займаного ними житла лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише визначеними на те органами приватизації.

За цією процедурою особа, яка бажає скористатися правом на приватизацію державного житлового фонду звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути оскаржене в суді.

Перелік випадків відмови чітко визначений у законодавстві і є вичерпним, а саме: відсутність у особи права на приватизацію; заборона приватизувати конкретне приміщення (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 травня 2025 року у справі №759/1426/22).

Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зібрані докази вказують на те, що квартира відноситься до державного житлового фонду та знаходилася в оперативному управлінні Головного управління Національної гвардії України.

Головне управління Національної гвардії України надало ОСОБА_2 квартиру в порядку, передбаченому статтями 52, 58 Житлового кодексу України, тобто відповідно до вимог житлового законодавства. Відтоді ОСОБА_2 користується жилим приміщенням на умовах договору найму (стаття 61 цього Кодексу). Водночас ОСОБА_2 не використав своє право на приватизацію державного житлового фонду.

Оскільки квартира знаходиться в оперативному управлінні Головного управління Національної гвардії України, відноситься до об`єктів приватизації та не включалася до переліку житлових приміщень, які в силу частини другої статті 2 Закону №2482-ХІІ не підлягають приватизації, то ОСОБА_2 правомірно звернувся до відповідача як уповноваженого органу приватизації із заявою про передачу квартири у приватну власність.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не доведено належність квартири до державного житлового фонду та повноважність відповідача на її приватизацію не відповідає фактичним обставинам справи.

Разом із заявою про приватизацію квартири ОСОБА_2 подав органу приватизації документи, передбачені пунктом 18 Положення, які давали можливість Головному управлінню Національної гвардії України прийняти рішення про передачу квартири у власність позивача.

Вина ОСОБА_2 у тому, що на його приватизаційному депозитному рахунку в Ощадбанку не відновлено раніше використані житлові чеки на суму 3 грн 51 коп. відсутня. Крім того ОСОБА_2 має право на приватизацію квартири в межах залишку недоотриманої площі та з правом викупу надлишкової загальної площі квартири.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Головне управління Національної гвардії України правомірно відмовило ОСОБА_2 у приватизації квартири.

Оскільки позов ОСОБА_2 є обґрунтованим, то Головне управління Національної гвардії України зобов`язане передати йому квартиру у власність у порядку приватизації державного житлового фонду.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

Позов ОСОБА_2 слід задовольнити.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 08803498) вчинити дії щодо приватизації ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,6 квадратних метрів, житловою площею 16,8 квадратних метрів, відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року №2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 2