Провадження № 22-ц/4808/1864/25
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Баркова В. М., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «СКОЛ» про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року позов ПАТ «Ідея Банк" до ОСОБА_1 , ПП «СКОЛ» про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ПП «СКОЛ» на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № 448 від 26.12.2007 року в розмірі 31 416, 95 доларів США, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 174 029, 37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 грн.

Стягнуто з ПП «СКОЛ» на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав апеляційну скаргу.

На підставі апеляційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження. Як свідчить аналіз апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з пунктом 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - Закон № 2147-VIII), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У пункті 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 21 лютого 2019 року у справі № 908/1141/15-г.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України чинною на час ухвалення судом першої інстанції рішення - 15 жовтня 2015 року, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Встановлено, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ухвалено 15 жовтня 2015 року, дати складання повного тексту судового рішення не зазначено, тому останній день строку на його апеляційне оскарження з урахуванням вихідного припадає на 26 жовтня 2015 року. Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 28 листопада 2025 року, тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга містить заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на те, що на момент ухвалення рішення апелянт перебував у СІЗО України (лютий листопад 2015 року), що робило участь у процесі та отримання будь-якої кореспонденції фактично неможливими. Також зазначає, що жодних судових повісток чи повідомлень апелянту не вручалося, суд не направляв кореспонденцію за адресою проживання, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів вручення у матеріалах справи. Можливість дізнатися про рішення у апелянта виникла лише у 2025 році, під час підготовки документів у справі про неплатоспроможність, коли апелянт вперше отримав інформацію з судових та виконавчих реєстрів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Однак, вказані підстави щодо неповідомлення особи, яка подає апеляційну скаргу, про судовий розгляд справи не можна визнати поважними, оскільки на їх підтвердження ОСОБА_1 не надає будь-яких належних доказів (копії матеріалів справи, тощо).

Івано-Франківський апеляційний суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження вручення/надсилання судом першої інстанції копії рішення апелянту, оскільки за правилом частини 3 статті 359 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Частина друга статті 358 ЦПК України не встановлює безумовного обов`язку суду поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу у будь-якому разі подання її особою, не повідомленою про розгляд справи. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строку оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку і у разі, коли відповідну апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи. Разом з цим, не повідомлення про розгляд справи не є безумовною підставою визнання причин пропуску строку поважними та поновлення цього строку.

Аналіз вказаних процесуальних норм свідчить, що подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, захищає її саме від передбаченої частиною другої статті 358 ЦПК України безумовної відмови у відкритті апеляційного провадження (якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення), тобто незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, проте не звільняє вказану особу від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого іншими вищенаведеними нормами ЦПК України.

Таким чином, оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу, пропущено річний строк на апеляційне оскарження судового рішення, на підтвердження наведених обставин пропуску строку ОСОБА_1 має надати апеляційному суду докази на підтвердження підстав пропуску строку подачі апеляційної скарги на рішення суду (довідки суду про направлення/ненаправлення, про отримання/неотримання копії оскаржуваного рішення або копії матеріалів справи, з яких можливо встановити спосіб направлення/вручення судового рішення стороні тощо), або навести інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження і надати докази про це.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

До апеляційної скарги долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору, або як альтернативу його відстрочення, яке мотивовано тим, що у 2015 році усе майно апелянта було конфісковано, а усі рахунки арештовані за вироком суду. Доступ до банківських послуг відсутній, офіційне працевлаштування та отримання доходів було неможливим. Станом на 2025 рік фінансова ситуація не змінилася, а будь-яка сплата судового збору ставить під загрозу утримання сім`ї апелянта.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначені норми закріплюють дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться у безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків у банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.

Відповідно до правової позиції викладеної в ухвалі Верховного Суду від 15 липня 2024 року № 917/1920/21, щодо доказів, якими можуть / могло бути підтверджено наявність майнового стану сторони, вбачається, що:

«Суд зазначає, що положення статей Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу(розмірзаробітної плати,стипендії,пенсії,прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними беззначного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява № 71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява № 73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21 жовтня 2022 року у справі № 905/1059/21 та від 30 листопада 2022 року у справі № 905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (див. ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі № 757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі № 914/1147/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1429/19, від 06.06.2021 у справі № 922/1775/19 та інші)».

Такої ж правової позиції щодо доказів висловлено й в низці інших ухвалах Верховного Суду, зокрема, від 26 квітня 2024 року у справі № 910/5346/23, від 18 липня 2024 року у справі № 924/681/22.

Отже, аналіз положень Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, які підтверджують у сукупності на визначений конкретний період майновий стан особи.

Натомість, скаржником, на підтвердження скрутного матеріального становища надано копію вироку Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2015 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року

Однак, надані копії рішень суду до уваги не беруться, оскільки не можуть бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, бо не підтверджують скрутне матеріальне становище апелянта.

Таким чином, для вирішення клопотання про звільнення апелянта від сплати судового збору суд має встановити майновий стан сторони.

За таких обставин заявник має надати інші документи, які б свідчили, що встановлений законом розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік (наприклад, довідки про розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища тощо) або сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Також Івано-Франківський апеляційний суд звертає увагу, що наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і в строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності з Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду юридичною особою ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подання позову) за подання до суду позовної вимоги майнового характеру, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Пунктом 1 частини 1 стаття 176 ЦПК України визначено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом за яким стягнення проводиться у безспірному(безакцептному) порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зазначено, що будь-який майновий спір має ціну.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

В частині 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції чинній на момент подання позову) зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 1 218, 00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду у 2015 році, ціна позову складається з заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 416, 95 Доларів США, що за офіційним курсом НБУ від 12 серпня 2015 року еквівалентно 671 380, 22 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 174 029, 17 грн, що у загальному розмірі становить 845 409, 39 грн.

Оскільки 1% від ціни позову (8 454 грн) перевищує 3 розміри мінімальної заробітної плати (3 654 грн), то судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі, який має сплатити ОСОБА_1 становить 4 384, 80 грн (1 218*3)*150%)*0.8)) .

Судовий збір має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач: ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку - UA0009612, наявність відомчої ознаки: «80» Апеляційні суди, назва суду: Івано-Франківський апеляційний суд.

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» необхідно зазначити: *;101;__________(ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначити паспортні дані); судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача). Платіжний документ направити в апеляційний суд.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено рішення або ухвала що оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 15 жовтня 2015 року у справі № 344/13346/15-ц. Проте, в матеріалах справи наявне рішення Івано-Франківського міського суду від 15 жовтня 2015 року у справі № 344/13346/15-ц, відомостей про заочний розгляд справи судом першої інстанції матеріали справи не містять.

Тому апелянту потрібно подати апеляційну скаргу в новій редакції уточнивши яке судове рішення ним оскаржується .

Згідно положеннями пункту 2-3 частини 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

З матеріалів апеляційної скарги убачається, що скаржником не зазначено - відповідача Приватне підприємство «СКОЛ», а також відомі скаржнику засоби зв`язку із ним, що позбавляє апеляційний суд можливості, в разі відкриття апеляційного провадження, повідомити його про розгляд апеляційної скарги.

Окрім того, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Наведе правило також визначено пунктом 29 згаданого Положення.

У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету (пункт 29 Положення).

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що вимоги частини сьомої статті 43 ЦПК України є спеціальними та застосовуються виключно у випадку подачі до суду процесуальних документів в електронній формі.

Апеляційна скарга подана в електронній формі, однак доказів надсилання відповідачу листом з описом вкладення копії цієї апеляційної скарги або доказів надсилання до його Електронного кабінету поданих до суду документів скаржником не надано.

Таким чином, скаржнику потрібно подати апеляційну скаргу в новій редакції, зазначивши учасника справи та відомі скаржнику засоби зв`язку із відповідачем, надати докази надсилання листом з описом вкладення Приватному підприємству «СКОЛ» копій цієї апеляційної скарги та доданих до неї документів або докази надсилання до Електронного кабінету учасника справи поданих до суду документів.

Відповідно до ч.3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установленихстаттею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу варто залишити без руху та надати скаржнику строк для надання інших поважних причини пропуску строку звернення до суду з наданням відповідних доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, ст. 356, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору до ухвалення судового рішення відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до апеляційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: В. М. Барков