Справа № 153/7/23
Провадження № 22-ц/801/2492/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 рокуСправа № 153/7/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Оніщука В.В., Шемети Т.М.,

розглянув цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року, ухвалене місцевим судом за головування судді Дзерина М.М., дата складення повного рішення 03.02.2025,

встановив:

Представник АТ "Райффайзен Банк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що AT «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою.

Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт.

01.11.2019 відповідач звернулась до Позивача і підписанням Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-752018 (далі - «Заява про акцепт публічної пропозиції») прийняв/акцептував публічну пропозицію AT «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами.

23 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1268859, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 68 766,64 грн строком до 23.10.2027 року під фіксовану процентну ставку з дати видачі 49,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, в строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору.

Отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 68 766 грн. 64 коп. підтверджено випискою по рахунку від 23.10.2021 року (а.с.15).

Процес реструктуризації та капіталізації відсотків за кредитним договором повністю відображений у розрахунку заборгованості станом на 25 жовтня 2022 року (т.1 а.с. 5).

Всупереч вимогам кредитного договору позичальник не виконала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим банком на адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Проте, всупереч умов договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 25 жовтня 2022 року виникла заборгованість перед банком у сумі 82 229 грн. 36 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 69 303 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками 12 926 грн. 07 коп. (т.1 а.с.5).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року задоволено позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за заявою про надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/1268859 від 23 жовтня 2021 року у сумі 82 229,36 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 68766 грн. 64 коп. підтверджено випискою по рахунку від 23.10.2021. Проте, всупереч умов договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 25 жовтня 2022 року виникла заборгованість перед банком у сумі 82229 грн 36 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 69 303 грн 29 коп., заборгованість за відсотками 12926 грн 07 коп.

У звязку із чим, позивач 26.10.2022 направив на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка залишена відповідачем без реагування.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог та стягення з відповідача заявленої заборгованості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про залишення позову без задоволення.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема скаржниця вказує на те, що банк не повідомляв її про необхідність дострокового повернення кредиту та відсутність у матеріалах справи доказів вручення їй зазначеного повідомлення.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що в банку відсутні підстави для дострокового стягнення заборгованості за кредитом через порушення вимог Закону України «Про споживче кредитування».

Також, у апеляційній скарзі відповідачка не погоджується із висновками викладеними у судовому рішенні суду першої інстанції щодо суми фактично отриманих кредитних коштів, оскільки вона отримала лише 62000 грн, в тому на її думку позивач безпідставно збільшив суму кредиту на 6 766,40 грн та включив ці кошти до суми основного боргу. Крім того, скаржниця посилається на ненадання позивачем інформації щодо фактичного погашення нею кредиту та неврахування оплати суми заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу по суті вимог апеляційної скарги до суду не надходив.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про надання кредиту за програмою кредиту "Кредит готівкою" №014/380805/82/1268859 за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 68 766 грн. 64 коп. строком на 72 місяці, а відповідач в свою чергу зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за його користуванням у розмірі 49.9 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором та Заявою-Договором (а.с. 6-13).

Також 23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 ознайомилася під підпис:

- з розрахунком загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, в якому визначено, що сума кредиту становить 68 766,64 грн; строк, на який надається кредит 72 місяці; процентна ставка 49,9 % річних, пільгова на перші два місяці 0,01%; процентна ставка(% річних), згідно умов договору 49,9 %; сума щомісячного платежу на перші два місяці пільгового періоду 955,38 грн; 2950,48 грн. Форма погашення кредиту: щомісячно рівними платежами. Загальна вартість кредиту (у тому числі загальний розмір кредиту, проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за супутні послуги банку) становить 139 898,07 грн. Реальна річна процентна ставка 54,41%;

- з паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», в якому визначено, зокрема, основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, тощо, а також графіком погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (а.с.6-7);

- з графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів, в якому визначено: планову дату платежу; суму погашення основної заборгованості за кредитом; суму погашення процентів за користування кредитом; загальну суму погашення заборгованості за кредитом; залишок погашення суми основної заборгованості за кредитом (а.с.8).

Перед укладенням та підписанням кредитного договору, позичальник звернувся до банку із Заявою-анкетою на отримання банківських послуг (а.с. 14).

Відповідно до п. 1.1. заяви-договору банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» № НОМЕР_1 в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. На умовах цієї заяви-договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 68 766 грн. 64 коп., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (п. 1.2). (а.с.9).

Відповідно до п. 1.2. Договору Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» надало ОСОБА_1 кредит, шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника IBAN НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Райффайзен Банк», для подальшого використання його за цільовим призначенням.

Згідно умов п. 3.1. Кредитного договору, сторони встановили, що проценти за користування Кредитом сплачуються Позичальником Кредитору у складі Щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої пунктом 2.3. Заяви-Договору за ставкою 45,9% річних. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом, починаючи з дня надання Кредиту (включно) або з наступного за днем надання Кредиту Операційного дня (у разі надання Кредиту після закінчення Операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт).

Відповідно до умов п. 3.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1. пункту 3.5. Статті 3 Розділу 6. Правил.

Позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту в дату, визначену підпунктом 2.4. Заяви-Договору дату. Якщо дата сплати ануїтетного платежу, не є Робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений Клієнтом не пізніше останнього Робочого дня, що передує Даті сплати ануїтетного платежу (п. 3.3. Кредитного договору).

Отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 68 766 грн. 64 коп. підтверджено випискою по рахунку від 23.10.2021 року (а.с.15).

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору.

АТ «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль».

При укладенні цього договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач покладені на нього зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку.

Разом з тим, у порушення умов заяви - договору відповідач свої зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконала.

Із наданого суду позивачем розрахунку заборгованості убачається, що станом на 25.10.2022 року заборгованість відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» за жоговором № 014/380805/82/1268859 від 23.10.2021 становить 82 229,36 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 63 303,29 грн; заборгованості за відсотками у сумі12 926,07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи через належні та допустимі докази підтверджено виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором, а відповідачем її не спростовано.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано відповідну правову оцінку.

Суд критично оцінює посилання скаржниці на неналежне повідомлення її про необхідність дострокового повернення кредиту та відсутність у матеріалах справи доказів вручення їй зазначеного повідомлення.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що в банку відсутні підстави для дострокового стягнення заборгованості за кредитом через порушення вимог Закону України «Про споживче кредитування».

Вказані доводи не заслуговують на увагу, адже, відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 зазначила, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу.

Зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України.

Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України.

Разом з тим, при існуванні складної змістової колізії застосуванню підлягають норми того нормативно-правового акта, який повно та точно врегульовує конкретні правовідносини, містить чіткі та зрозумілі положення, які забезпечують передбачуваність законодавства та відповідають законним очікуванням суб`єктів правовідносин.

А відтак, до застосування у даних спірних правовідносинах підлягають положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до Відповідно до умов п. 2.5, 2.6. Заяви-Договору від 23.10.2021, сторони встановили, що зобов`язання банку щодо видачі кредиту є відкличними. Клієнт втрачає право на отримання кредиту у разі відсутності на дату надання кредиту діючих договорів поруки (якщо укладання таких договорів передбачено цією Заявою-Договором) та/або у разі припинення з будь-яких причин передбачених п.4 Заяви-Договору умов страхування (якщо укладання таких договорів передбачено цією Заявою-Договором). Банк також має право відмовити Клієнту в наданні Кредиту, якщо після підписання Заяви-Договору будуть виявлені обставини Дефолту (підпункт 3.6.2 пункту 3.6 Статті 3 Розділу 6 Правил). Банк має право вимагати дострокового виконання Клієнтом зобов`язань за Кредитом, включаючи повернення суми Кредиту, сплату Процентів, пені та інших платежів за Кредитом, про що направляє Клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу Банка, Клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за Кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомлені Банка. У разі невиконання цієї вимоги, Банк має право вжити заходи для стягнення заборгованості Клієнта за Кредитом, які не суперечать законодавству України.

Крім того, відповідно до умов п. 5.4.1. Заяви-Договору Позичальник засвідчив та гарантував, що: він має відповідний фінансовий стан і володіє достатнім рівнем платоспроможності і кредитоспроможності, необхідних для вчасного виконання ним визначених Заявою - Договором зобов`язань; не існують і йому невідомі обставини, які можуть негативним чином вплинути на виконання ним визначених Заявою-Договором зобов`язань або про будь-які інші поточні або майбутні зобов`язання, які можуть мати пріоритет над виконанням визначених Заявою-Договором зобов`язань, в тому числі не існує жодної з обставин Дефолту, передбачених підпункту 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6 Правил.

Отже, укладеним між сторонами договором передбачено право кредитодавця на пред`явлення позичальнику вимоги щодо дострокового повернення кредиту, і цим спростовуються твердження скаржника, що кредитним договором не передбачено право кредитодавця вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту.

Також, до позовної заяви банком додано докази направлення кредитором двох аналогічних вимог про дострокове повернення грошових зобов`язань за кредитним договором, а саме: вимога від 26.10.2022 вих. №114/5-К-263267 направлена на ім`я та адресу відповідачки вул. 40-річчя перемоги, буд. 1, с. Гонорівка, Ямпілького р-ну., Вінницької обл., 24522, (номер відправлення:767), яка відповідно до витягу про доставку поштового відправлення була вручена особі за довіреністю 07.11.2022; вимога від 26.10.2022 вих. №114/5-К-263269 направлена на ім`я та адресу відповідачки АДРЕСА_1 , (номер відправлення: 856), яка відповідно до витягу про доставку поштового відправлення була вручена скаржниці особисто 31.10.2022.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Посилання представника відповідачки на практику Верховного Суду не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки їх трактування стороною зводиться до підлаштування таких висновків під позицію відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято без додержання норм процесуального або матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04).

Отже, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції з урахуванням встановлених фактичних обставин дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Береговий

Судді: В.В. Оніщук

Т.М. Шемета