Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., представника позивачів адвоката Коби М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває у спільній частковій власності.

У позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказано, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.06.2018 позивачі та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0022, загальною площею 4,6306 га. Кожному з співвласників належить по 1/3 частині вищевказаної земельної ділянки.

Позивачі зазначають, що відповідач відмовляється надати згоду на виділ належних їм на праві приватної власності часток земельної ділянки.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивачі просили суд виділити позивачу ОСОБА_1 та виділити позивачу ОСОБА_2 у володіння і користування 2/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0022, що знаходиться на території Золотухинської сільської ради (на даний час змінено найменування на Оржицьку селищну раду) із загальної площі 4,6306 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та залишити без змін право користування відповідача ОСОБА_3 , яка є співвласником земельної ділянки площею 4,6306 гектарів, кадастровий номер :00:001:0022, у розмірі 1/3 її частини з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою суду від 30.09.2025 було відкрито загальне позовне провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав у повному обсязі, у своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву щодо позову не подала.

Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що у свідоцтвах про право на спадщину за законом (а.с. 12-14) вказано, що спадкоємцями зазначеного у свідоцтвах майна ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 на 1/3 частку, син ОСОБА_1 на 1/3 частку, дочка ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_6 (а.с. 22)) ОСОБА_7 на 1/3 частку. Спадщина, на яку в указаних частках, видано це свідоцтво, складається з часток земельної ділянки площею 4,6306 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:001:0022, що розташована на території Золотухинської сільської ради Оржицького району Полтавської області (на даний час територія Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.

У свідоцтві про право на спадщину за законом ННС № 588924 вказано, що свідоцтво на спадщину за законом на частку зазначеної вище земельної ділянки видано ОСОБА_8 (а.с. 12). У свідоцтві про право на спадщину за законом ННС № 588923 вказано, що свідоцтво на спадщину за законом на частку зазначеної вище земельної ділянки видано ОСОБА_1 (а.с. 13). У свідоцтві про право на спадщину за законом ННС № 588922 вказано, що свідоцтво на спадщину за законом на частку зазначеної вище земельної ділянки видано ОСОБА_3 (а.с. 14).

Суду також надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0022 (а.с. 15 16).

Суду також наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.06.2018, в якому вказано, що розмір частки ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0022 становить 1/4 (а.с. 19).

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

На підставі ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності

Згідно ст. 86, 87 ЗК України земельна ділянка може находитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, у тому числі, при прийнятті спадщини на земельну ділянку.

Згідно ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Суд приходить до висновку, що позивачі не довели жодними належних та допустимими доказами те, що у них виникли перешкоди у виділенні їхніх часток із майна, що є у спільній частковій власності. Крім того, суду не було надано актуальної інформації щодо реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку станом на час звернення позивачів з позовом до суду, при цьому витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому вказано, що розмір частки ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0022 становить , сформований 08.06.2018, свідоцтва про право на спадщину ННС № 588922, ННС № 588923, ННС № 588924, видані 08.06.2018 року, тобто більш ніж за сім років перед зверненням позивачів до суду. Вказане унеможливлює однозначний висновок про те, хто є власниками чи співвласниками спірної земельної ділянки на час звернення позивачів до суду та на час завершення розгляду справи, та про розмір часток у праві власності на цю земельну ділянку у разі, якщо ця земельна ділянка є об`єктом спільної власності кількох осіб. Позивачами також не доведено розмір часток у праві спільної часткової власності на спірну земельну ділянку, які їм належали станом на 08.06.2018. У позові зазначено, що кожному з позивачів належить по 1/3 частці спірної земельної ділянки, однак, у свідоцтві про право на спадщину за законом ННС № 588924 вказано, що свідоцтво на спадщину за законом на частку зазначеної вище земельної ділянки видано ОСОБА_8 (а.с. 12), у свідоцтві про право на спадщину за законом ННС № 588923 вказано, що свідоцтво на спадщину за законом на частку зазначеної вище земельної ділянки видано ОСОБА_1 (а.с. 13), у свідоцтві про право на спадщину за законом ННС № 588922 вказано, що свідоцтво на спадщину за законом на частку зазначеної вище земельної ділянки видано ОСОБА_3 (а.с. 14). За таких обставин позовні вимоги позивачів не підлягають до задоволення.

Інші доводи учасників справи, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 356, 358, 364 ЦК України, ст. 86-88 ЗК України, ст. 12, 13, 81, 142, 206, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про поділ земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває у спільній частковій власності відмовити.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

За ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складене 12.12.2025.

Суддя