РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді Кусік І.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 . Спадщину після його смерті прийняла його донька, яка є матір`ю позивача, - ОСОБА_5 .

Однак матір за життя після смерті свого батька не усе спадкове майно встигла переоформити на своє ім`я. Так, залишилися неоформленими дві земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (під будівлями) та 0,60 га для ведення особистого селянського господарства (ріллі), що знаходяться у с. Хмелівка Володимирського району Волинської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_5 . На випадок смерті матір залишила заповіт, згідно якого зробила заповітне розпорядження, що належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 , заповідає в рівних частинах своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а земельні ділянки згідно кадастрових номерів :01:001:0164 та :01:001:0163 заповідає йому, ОСОБА_1 , а земельні ділянки згідно кадастрових номерів :01:001:0168, :01:001:0345, :01:001:0162, :01:001:0161заповідає ОСОБА_2 .

Однак, окрім зазначених у заповіті будинку та земельних ділянок, до складу спадкового майна після смерті матері увійшли земельні ділянка площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (під будівлями) та земельна ділянка площею 0.60 га для ведення особистого селянського господарства (ріллі), що знаходяться в селі Хмелівка Володимирського району (колишнього Володимир-Волинського району) Волинської області, які були передані для приватизації згідно рішення Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району № 18/2 від 01.02.1994 року у порядку приватизації згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 її батькові ОСОБА_6 (так вказано у рішенні) і які вона успадкувала за законом. Однак право власності за життя матір на дані земельні ділянки не оформила. Окрім того, у рішенні Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району від 01.02.1994 року № 18/2 допущена описка, а саме ім`я покійного чоловіка зазначено « ОСОБА_7 » замість правильного « ОСОБА_8 ».

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є дітьми покійної ОСОБА_5 і відповідно мають право на спадкування зазначеного майна за законом, не бажають приймати та оформляти на своє ім`я дане спадкове майно.

Позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері.

У даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті матері, однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійна матір не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельну ділянку, нотаріусом йому було у цьому відмовлено. У письмову роз`ясненні позивачу повідомлено нотаріусом, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку.

Просив суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме рішення сесії сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів», виданого на ім`я « ОСОБА_6 » належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті селі Хмелівка Володимирського району (колишній Володимир-Волинський район) Волинської області, а також визнати за ним, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельні ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (під будівлями) та 0.60 га для ведення особистого селянського господарства (ріллі), що знаходяться в селі Хмелівка Володимирського району (колишнього Володимир-Волинського району) Волинської області, що належали ОСОБА_4 відповідно до рішення вісімнадцятої сесії сільськї ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів» - передано у власність на ім`я ОСОБА_6 , які він успадкував за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні:

Представник позивача адвокат Жук М.В. та позивач не з`явилися, адвокат подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили суд розгляд справи проводити у їх відсутності.

Процесуальні рішення суду:

16 червня 2025 року судом винесено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року витребувано від Володимирської державної нотаріальної контори спадкові справи після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Як вбачається з архівного витягу з рішення Хмелівківської сільської ради № 18/2 від 01 лютого 1994 року, Хмелівківська сільська рада вирішила передати у приватну власність земельні ділянки та приватизувати їх згідно з додатком, у якому під № 191 зазначено, що ОСОБА_6 виділено земельні ділянки: площею 0,60 га ріллі та 0,25 га під будівлями.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме що рішення вісімнадцятої сесії сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів» виданого на ім`я ОСОБА_6 належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідне позивачу для завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно, тобто цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача - право на оформлення спадкових прав.

З архівного витягу з рішення Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01 лютого 1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів», вбачається, що Хмелівківська сільська рада вирішила передати у приватну власність земельні ділянки та приватизувати їх згідно з додатком, у якому за № 191 зазначено, що ОСОБА_6 виділено земельні ділянки площею 0,60 га ріллі та 0,25 під будівлями. Те, що у позивача є на руках копія даного архівного витягу, яка видана на ім`я ОСОБА_6 , свідчить що саме покійному ОСОБА_4 він і належав. Однак через розбіжності у написанні імені покійного діда, позивач не може оформити своїх спадкових справ. Тому суд вважає, що даний архівний витяг дійсно належить ОСОБА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що спадщину з дня смерті ОСОБА_4 прийняла його донька ОСОБА_5 . Так, Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 23 червня 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна покійного ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_5 . Дане свідоцтво видане на земельні ділянки площею 4,13 га та 2,63 га, які знаходяться на території Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Будучи спадкоємцем першої черги за законом, ОСОБА_5 успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 і земельні ділянки: площею 0,60 га ріллі та 0,25 га під будівлями, які було виділено ОСОБА_4 відповідно до рішення Хмелівківської сільської ради № 18/2 від 01 лютого 1994 року.

Із заповіту від 10 травня 2024 року, посвідченого старостою Хмелівківського старостинського округу Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області Волинець Т.М., вбачається, що на випадок смерті ОСОБА_5 належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповідає в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; земельні ділянки, згідно кадастрових номерів :01:001:0164 та :01:001:0163, - заповідає ОСОБА_1 ; земельні ділянки згідно кадастрових номерів :01:001:0168, :01:001:0345, :01:001:0162,

:01:001:0161 - заповідає ОСОБА_2 .

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 02 вересня 2024 року звернувся до Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 . Також матеріалами спадкової справи стверджується, що ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі, також звернувся до Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 .

З довідки Зимніської сільської ради № 123 від 02 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Від її імені посвідчувався заповіт, який не змінено і не скасовано. На день її смерті за вказаною адресою проживала та була зареєстрована її дочка ОСОБА_3 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Однак після смерті ОСОБА_5 залишилося майно, не охоплене заповітом, а саме земельні ділянки площею 0,60 га ріллі та 0,25 га під будівлями, які вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 , однак за життя не стигла звершити їх приватизацію. Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок, як спадкоємець першої черги за законом. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви, з яких вбачається, що вони не претендують на вказані земельні ділянки і згодні, щоб позивач завершив приватизацію вказаних земельних ділянок та зареєстрував на них право власності.

Згідно письмового роз`яснення державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Билень Н.П. № 1033/01-16 від 27.10.2025 року, ОСОБА_1 повідомлено, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, йому слід звернутися до суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно положень ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як визначено ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 81 ч.1 п. «г» Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено ст. 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України.

Відповідно до ст. 1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно положень ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач ОСОБА_1 є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлої ОСОБА_5 , так як відповідачі відмовилися від прийняття права на завершення приватизації вказаних земельних ділянок на користь позивача, і ніхто з інших осіб не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останньої, тож вимоги про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 133, 141, ,246, 247, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1268, ЦК України, ст.ст. 81, 125-126, 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , с. Волосківці Корюківського району Чернігівської області), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме що рішення вісімнадцятої сесії сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с.Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів», видане на ім`я ОСОБА_6 , належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Хмелівка Володимирського району (колишній Володимир-Волинський район) Волинської області.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельні ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (під будівлями) та 0.60 га для ведення особистого селянського господарства (ріллі), що знаходяться в селі Хмелівка Володимирського району (колишнього Володимир-Волинського району) Волинської області, що належали ОСОБА_4 на підставі рішення вісімнадцятої сесії сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання Хмелівківської сільської ради народних депутатів від 01.02.1994 року №18/2 с. Хмелівка «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів».

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Головуюча Ірина КУСІК