Номер провадження 2-н/754/531/25
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі своєї представниці - адвокатки Божок А. О. звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частинами 5-7 ст. 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

В порушення даних вимог закону представником не додано до заяви про видачу судового наказу копії доданих до неї документів, для надіслання їх боржнику.

Пунктом 4 частини 3 статті 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак представником заявниці не додано до заяви жодних документів на підтвердження обставин викладених у заяві про видачу судового наказу, а саме документів, що підтверджують наяваність у сторін двох спільних неповнолітніх дітей, що слугувало підставою для звернення до суду з вказаною заявою про стягнення аліментів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст. 166 ЦПК України).

Зазначене свідчить про те, що заява про видачу судового наказу не відповідає наведеним вимогам ЦПК України, що має наслідком відмову у видачі судового наказу відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 163, 166, 258, 260-261, 353ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 16.12.2025.

Суддя : Т. А. Зотько