ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 142/1103/24

Провадження № 22-ц/820/2238/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області в складі судді Цибульського Д.В. від 11 серпня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ТОВ «Споживчий центр», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 06.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №06.04.2023-100000726. За умовами договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 06.04.2023 року, строком на 70 днів. Дата повернення кредиту 14.06.2023 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 (один ) день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду протягом періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Ставка «Стандарт»-стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту становить 15% від суми Кредиту та дорівнює 900 грн.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належно не виконує, станом на 14.06.2023 року утворилася заборгованість відповідно до довідки-розрахунку у розмірі 11643,50 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту 5954,74 грн., по процентах - 4788,70 грн., комісії - 900 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №06.04.2023-100000726 від 06.04.2023 року у розмірі 11643,50 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №06.04.2023-100000726 від 06.04.2023 року у розмірі 11643,50 грн. та судовий збір у розмірі 2422 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховані наявні в матеріалах справи докази шахрайських дій відносно нього та відсутність доказів підписання та укладення ним кредитного договору. Зокрема, до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, де проведено ідентифікацію особи за номером телефону НОМЕР_1 , який ніколи йому не належав. З цього ж номеру здійснено підписання та укладання договору. Крім того, в цьому документі вказана неправдива інформація про роботу клієнта, неправильно вказаний контактний телефон організації та посада контактної особи - , ОСОБА_2 . Вказана особа невідома відповідачу, яка ніколи не працювала у державній виконавчій службі, де вказане місце роботи ОСОБА_1 .

Відповідач сформував довідку в інтернет-ресурсі «Українське бюро кредитних історій», з якої йому стало відомо про шахрайські схеми невідомих осіб та зареєстровані на його ім`я кредитні договори різних фінансових компаній. У зв`язку з цим ОСОБА_1 до відділу поліції №3 ГУНП в Хмельницькій області подано заяви від 24.02.2025 та 06.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, відсутні підстави вважати, що відповідач підписував кредитний договір та був проінформований про всі істотні умови кредитного договору.

Також суд не звернув увагу на витяг з БанкID Національного банку на ім`я ОСОБА_1 , де міститься графа «Попитка мошенничества», що свідчить про факт шахрайства відносно відповідача.

У відзиві ТОВ «Споживчий центр» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження неукладення та неотримання кредиту.

Судове засідання не проводилося у режимі відеоконференції з стороною позивача за відсутності технічної можливості згідно з ч. 5 ст. 212 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Апеляційний суд на підставі ст. 372 ЦПК України відхилив клопотання апелянта про відкладення розгляду справи за відсутності доказів його перебування у відрядженні та неможливості з`явитися в судове засідання.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що 06.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 шляхом використання Системи Bank ID Національного банку було укладено кредитний договір (оферта) №06.04.2023-100000726, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору, яку ОСОБА_1 підписав електронним цифровим підписом.

Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надає відповідачу кредит у розмірі 6000 грн., строком на 70 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 14.06.2023 року зі сплатою процентів фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 (один ) день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду протягом періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Ставка «Стандарт»-стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 900 грн.

Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією LIQPAY від 06.04.2023 року де призначення - видача за договором №06.04.2023-100000726, отримувач карта/рахунок НОМЕР_2 .

Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» та виписки за договором №б/н за період 06.04.2023-06.04.2023 року на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в банку емітовано карту № НОМЕР_4 , та 06.04.2023 року на карту здійснено переказ коштів в сумі 6000 грн. (запис в коментарі виплата кредит).

У заявці ОСОБА_1 від 06.04.2023 року вказано реквізити для перерахування коштів за договором: 4149-49хх-хххх-9711.

Відповідно до Довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №06.04.2023-100000726 від 06.04.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 складає - 11643,50 грн., з яких 5954,74 грн. - основний борг, 4788,76 грн. - проценти нараховані за період з 06.04.2023 року по 14.06.2023 року, комісія - 900 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору і уклали кредитний договір - заявка та пропозиція про укладення кредитного договору підписані електронним підписом відповідача шляхом введення одноразового ідентифікатора. Кредитні кошти отримані відповідачем. Тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №06.04.2023-100000726 від 06.04.2023 року у розмірі 11643,50 грн., з яких 5954,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4788,76 грн. - заборгованість за відсотками за період з 06.04.2023 року по 14.06.2023 року; 900 грн. - комісія.

Доводи про помилковість цих висновків суду є безпідставними, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частинами 3-4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з ч.6 ст. 11 цього Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку представленим доказам і правильно констатував, що 06.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Договір № 06.04.2023-100000726 від 06.04.2023 року, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією пропозиції на укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) від 06.04.2023 року, копією заявки кредитного договору №06.04.2022-100000726 від 06.04.2023 року, копіями відповідей позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитних договорів, які містять електронний підпис відповідача.

Відповідачем під час укладення кредитного договору проведено ідентифікацію через систему BankID. Система BankID Національного банку після вибору користувачем абонента-ідентифікатора перенаправляє його на сторінку сервісу автентифікації обраного абонента-ідентифікатора для проходження користувачем багатофакторної автентифікації. Абонент-ідентифікатор після успішного проходження користувачем багатофакторної автентифікації формує ЕПІ з даними користувача, запит на які надійшли в ЕЗІ.

Позивач є абонентом-надавачем послуг, при проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем на підтвердження даних через систему BankID від абонента ідентифікатора позивачу) було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних, перелік якої визначено в електронній анкеті специфікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку. При подачі позовної заяви додано відомості щодо ідентифікації відповідача через систему BankID.

Відтак від центрального вузла системи BankID Національного банку України були отримані дані, які однозначно ідентифікують відповідача.

У заявці про укладення кредитного договору від 06.04.2023 року ОСОБА_1 вказано номер телефону НОМЕР_5 як фінансовий номер, який також зазначений і в кредитному договорі як фінансовий номер. У додатку до анкети позичальника зазначено контактні номери ОСОБА_1 НОМЕР_5 як основний (фінансовий) номер, також вказано номер .

Відповідач кредитний договір підписував за допомогою одноразового ідентифікатора «С815», який надсилався йому у смс-повідомленні на вказаний ОСОБА_1 номер як фінансовий - .

ОСОБА_1 не довів достатніми доказами, що номер телефону НОМЕР_5 йому не належить.

Отже, твердження апелянта про непідписання цього кредитного договору електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора спростовується даними його заявки на отримання кредиту та додатку до анкети позичальника до кредитного договору №06.04.2023-100000726 із зазначенням всіх персональних даних заявника та відмітками про накладення електронного підпису, надісланого на номер телефону зазначеному позичальником. Відповідач пройшов процедуру верифікації банківської карти (що дає змогу встановити власника банківської карти та подавача заявки як одну і ту ж особу), і підписав договір електронним підписом.

Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією LIQPAY від 06.04.2023 року де призначення - видача за договором №06.04.2023-100000726, отримувач карта/рахунок НОМЕР_6 .

Відповідачем при оформленні заявки на отримання кредиту було зазначено номер картки НОМЕР_7 (електронного платіжного засобу відповідача), що не спростовано відповідачем.

Факт зарахування кредитних коштів на банківську картку ОСОБА_1 НОМЕР_7 підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 10.06.2025 року стосовно рахунків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 та випискою по особовому рахунку.

Крім того, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 двічі подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з можливістю врегулювання спору з позивачем в добровільному порядку, не заперечуючи при цьому укладення кредитного договору №06.04.2023-100000726 від 06.04.2023 року.

Суд не бере до уваги посилання апелянта на те, що витяг з BankID Національного банку на ім`я ОСОБА_1 містить графу «Попитка мошенничества», оскільки наявність такої графи у бланку не підтверджує факт шахрайства відносно відповідача.

Відповідач всупереч принципу змагальності цивільного судочинства не спростував розрахунок заборгованості по кредиту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 грудня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк