Єдиний унікальний номер 725/580/25
Номер провадження 2/725/146/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі: Сумарюк М.О.,

за участю

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Кошман І.В.,

представника відповідача: Балтака Д.О.,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої звернулась адвокат Кошман Ірина Вадимівна до Міністерства оборони України, третя особа Перший відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Міністерства оборони України, третя особа Перший відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації.

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

У 2014 р. ОСОБА_4 помер на території російської федерації, куди був направлений у 1974 р. для відбування покарання.

Зазначала, що про факт смерті ОСОБА_4 стало відомо ОСОБА_1 зі слів її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка дізналася про смерть колишнього чоловіка своєї матері та рідного батька свого брата з телефонної розмови сестри ОСОБА_4 , обставини смерті їй не відомі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер, внаслідок поширеного осколкового поранення тулубу зліва, мінно вибухова травма, що підтверджується довідкою про причини смерті від 12 жовтня 2022 р..

10 квітня 2023 р. ОСОБА_1 було складено та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_4 під час виконання бойових завдань захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту».

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 вересня 2023 р. за № 265/168 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 ОСОБА_1 в розмірі 1/2 частини 15 000 000 грн., в сумі 7 500 000. Інша частина одноразової грошової допомоги в сумі 7 500 000 не були виплачені ОСОБА_1 , оскільки на неї мав право батько ОСОБА_3 , який за життя не був позбавлений батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_4 ..

Вказувала, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина ОСОБА_4 , ОСОБА_3 помер, однак позивачка позбавлена можливості надати свідоцтво про смерть колишнього чоловіка, оскільки останній помер на території рф, а отримати там свідоцтво неможливо.

Оскільки факт смерті відбувся на території рф, позивачка за викладених обставин позбавлена можливості зареєструвати у встановленому Законом порядку смерть ОСОБА_3 та отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній.

Враховуючи викладене з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації.

В судовому засіданні позивачка та ї представник позовні вимоги підтримали та просила задовольнити позов.

Представник відповідача просив відмовити в задоволені позову з тих підстав, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позивачка до Міністерства не зверталась та жодних прав позивачки порушено не було. Звертав увагу, що ТЦК не є структурним підрозділом Міністерства оборони та відповіді з ТЦК не породжують обов`язків перед Міністерством. Також зазначив, що в ситуація яка склалась позивачка не позбавлена можливості зібрати необхідний пакет документів, подати його через ТЦК до Міністерства оборони України та отримати іншу частину грошових коштів. Більш того з часу смерті сина позивачки ОСОБА_4 пройшло вже більш ніж три роки та його батько не звертався за отриманням допомоги.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що у 2022 року загинув її брат та матір отримала 1/2 грошової допомоги. Іншу частину заморозили оскільки є тато, якого бра ніколи не бачив.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши в ході судового розгляду справи учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі,предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції на дату виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги), сім`ям загиблих осіб, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх утримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції на дату виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у низ такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

У відповідності до абз. 5 пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України Про Національну поліцію та пункті 4 статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.

Судом встановлено, що позивачка є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання бойових завдань.

ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявою про отримання одноразової грошової допомоги після смерті сина.

Згідно копії Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.09.2023 року №265/168 позивачці як матері загиблого призначено грошову допомогу в розмірі 7 500 000 грн..

Як зазначила позивачка, що їй повідомили в ТЦК, що вона отримає іншу частину коштів якщо буде встановлено факт смерті в судовому порядку батька загиблого або буде надано оригінал свідоцтва про смерть.

Поряд з цим доказів даної обставини суду надано не було.

Під час судового розгляду позивачкою було долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу, що згідно наведеного копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 був громадянином російської федерації, а отже не мав би права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті сина.

Доказів, що позивачка зверталась до ТЦК та СП із заявою (пакетом документів) про виплату їй частини одноразової грошової допомоги та, що Міністерством оборони України їй було відмовлено суду не надано, а отже суд погоджується із доводами представника відповідача, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем по справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21).

Крім того суд звертає увагу, що встановлення факту смерті має породжувати юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, однак за встановлений обставин встановлення факту смерті ОСОБА_3 не породжує будь яких юридичних наслідків для ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 89, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої звернулась адвокат Кошман Ірина Вадимівна до Міністерства оборони України, третя особа Перший відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Войтун О. Б.