Справа № 473/6304/25
УХВАЛА

іменем України

"02" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Лузан Л.В., дослідивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ

у грудні 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи, в якій вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новонаталівка Каховського району Херсонської області (на тимчасово окупованій території України) помер її батько ОСОБА_2 .

Факт смерті останнього було посвідчено недійсним документом (свідоцтвом про смерть, виданим незаконним органом на тимчасово окупованій території). Проте, такий документ відповідно до вимог чинного законодавства України є недійсним.

Враховуючи наведене, заявниця просила про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України в судовому порядку.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, судом було встановлено наступне.

Відповідно до п. 8 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, встановлені ст. 317 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, дана заява повинна відповідати як загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175,177 ЦПК України, так і вимогам, передбаченим ст.ст.317,318 ЦПК України.

Між тим, подана заява не відповідає вищевказаним вимогам.

Зокрема, заявницею у порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Посилання заявниці на п.21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення її від сплати судового збору не може бути прийняте до уваги, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

З викладеного слідує, що законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджений судом як факт, що має юридичне значення.

Сама по собі смерть на тимчасово окупованій території, не звільняє заявницю від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом, зокрема в ухвалі від 28 лютого 2024 року по справі №759/17678/22.

Таким чином, заявниці необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

Крім цього, заявницею не зазначені та не надані докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин (не надані інші докази, окрім документа, виданого органами на непідконтрольній території України; аналогічний підхід застосовано Верховним Судом, зокрема в постанові від 20 грудня 2018 року по справі № 707/1607/16-ц).

Також заявниця не вказує з якою метою вона просить встановити обумовлений факт.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч. 1 ст.185, ст.ст.260,261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті - залишити без руху, надавши заявниці строк для їх усунення - п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан