Справа № 355/1737/25
Провадження № 2/355/1016/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2025 року Баришівський районний суд Київської області, в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання: Верби Ю.О.,
представника позивача Куценко Н.В.
представника третьої особи - Служби у справах дітей Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Гочапірька В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про позбавлення батьківських прав, -
13 серпня 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 116 між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.
Від спільного подружнього життя в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згодом їхнє сімейне життя не склалося, 05 березня 2015 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між сторонами був розірваний. Цим же рішенням суду було визначено місце проживання їхнього спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Вже досить тривалий сторони припинили подружнє життя, проживають окремо. Місце проживання відповідачки позивачу невідоме. Їхній спільний син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач по справі самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо утримання та виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться успіхами ОСОБА_4 , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.
Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання ОСОБА_4 вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.
04 липня 2025 року Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівької селищної ради був складений акт №141 від 04 липня 2025 року в якому зазначено, що ОСОБА_4 проживає з батьком, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Для виховання та розвитку дитини ОСОБА_2 створив належні умови.
Згідно психолого-педагогічної характеристики від 05.08.2025 року виданої ОЗО «Баришівський ліцей» на ім`я ОСОБА_4 : «… Маму в закладі освіти ніколи не бачили. Дитину до школи і від школи завжди супроводжував тато. За час навчання ОСОБА_5 з 1 по 8 клас включно ніяких даних, які б свідчили про зацікавленість матері в навчанні та вихованні сина, його потребах, не було…»
Згідно акту про встановлення фактів №99 від 06.08.2025 року наданого старостою Селичівського старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області зазначено: «… При обстеженні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно сам виховує малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..»
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх материнських обов`язків.
Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав, який просив задовільнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 29.09.2025р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Проведення підготовчого засідання призначено на 23.09.2025р. В подальшому, через неодноразову неявку відповідача ОСОБА_3 , проведення судового засідання відкладались на 16.10.2025р., 04.11.2025р. 18.11.2025р., 20.11.2025р.
Представник позивача, ОСОБА_2 - адвокат Куценко Н.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов у повному обсязі.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Гочапірська В.В. у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, вважала за позбавити матір батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .
Представник третьої особи - Баришівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції ( м. Київ) - Баскакова Ю., у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; надала на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у її відсутність, просила задовільнити позов у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 - у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ґрунтується на факті спорідненості з дитиною і має місце у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками.
В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, й матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.
Відповідно до ст.165Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
28 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 116 був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 .
Згодом сімейне життя сторін не склалося у зв`язку з тим, що під час спільного подружнього життя в зареєстрованому шлюбі виявилася несумісність характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, постійно виникали сварки, не могли дійти згоди щодо вирішення жодних питань внаслідок чого між ними погіршилися сімейно-шлюбні відносини.
05 березня 2015 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дитини з батьком, позивачем по справі ОСОБА_2 (а.с.22,23).
Від спільного подружнього життя позивач з відповідачкою мають сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.03.2011 р. (а.с. 10).
Дитина - ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком, позивачем по справі, та перебуває на його утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 01.08.2025 р. (а.с. 18).
Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами ОСОБА_4 , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням. підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі: не виявляє інтересу до його внутрішнього світу: не створює умов для отримання дитиною освіти створились умови, які шкодять інтересам дитини.
Відповідачка покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.
Відповідно до характеристики №485 від 05.08.2025 року, виданої ОЗО «Баришівський ліцей», ОСОБА_4 здобувач освіти 9-Б класу навчається в ліцеї з першого класу. Навчанням і вихованням хлопчика займається тато. Маму в закладі освіти не бачили (а.с.19).
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх материнських обов`язків.
Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами.
Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків, позивач не чинив, а навпаки усіляко намагалась залучити мати до участі у вихованні сина. Але мати цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, аліментів не сплачує.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку й природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Законодавством не передбачено пільг чи превенцій особам, які проживають окремо від дитини, які б надавали їм можливість не виконувати покладених на них обов`язків по утриманню дитини та участі у його вихованні, так само як і відсутність заробітку не є поважною причиною не утримувати свою дитину та не піклуватись про неї.
Як вбачається з абзацу 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що відповідач не приймає жодної участі в житті сина ОСОБА_4 , не проявляє ніякої материнської турботи, ігнорує покладені на неї обов`язки по вихованню та забезпеченню сина та ухиляється від будь-якої участі та взагалі відсутня в житті дитини, таку її бездіяльність можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що вказує на відсутність усвідомлення зі сторони відповідачки та на відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх материнських обов`язків,
На сьогоднішній день неповнолітній син знаходиться на повному утриманні батька.
Дитина оточена любов`ю, така атмосфера сприяє його нормальному та гармонійному розвитку.
Позивач має усе необхідне для того аби виховувати дитину, піклуватись про його стан здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечив одержання дитиною належної шкільної освіти, забезпечує нормальний розвиток і виховання дитини.
Рішенням Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 387.1 від 03.10.2025р. затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.59).

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування матір`ю своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітньої дитини. Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами.

Аналізуючи наведені факти, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 ухиляється та свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання своєї дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вищевикладеного, суд вважає за потрібне позбавити відповідача - ОСОБА_3 - батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у позовній заяві позивач не ставлять вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164-166, 180, 183, 193 Сімейного Кодексу України, п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 281-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ), Служба у справах дітей Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженицю України, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженицю України, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - внести в актовий запис про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2 від 24 березня 2011 року, складеним Виконавчим комітетом Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області в графу відомості про матір.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева