РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/14591/24

Провадження № 22-ц/4815/1170/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Ващишиної Оксани Вікторівни та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року у складі судді Гладишевої Х. В., ухвалене в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (далі ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна") звернулося суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи вимоги, зазначає, що 20.08.2023 між ТзОВ "Авентус Україна" та відповідачем укладено електронний договір №6982593 про надання споживчого кредиту на суму 20000,00 грн. строком кредитування 360 днів. Кредитор ТзОВ "Авентус Україна" забов`язання за договором виконав, а відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, оплати за кредитним договором не здійснювала. 27.05.2024 між ТзОВ "Авентус Україна" та ТзОВ " Фінансова компанія" Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу №27.05/2024-Ф, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, у тому числі щодо відповідача. Після набуття прав вимоги за кредитним договором, позивачем були нараховані відсотки за 60 календарних днів в межах строку кредитування з 27.05.2024 по 25.07.2024 в сумі 23880,00грн. (2000,00 грн * 1,99% *60). Відсотки за користування кредитом з 20.08.2023 по 26.05.2024 відповідно до умов договору складають 36616 грн. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" суму заборгованості в розмірі 80496,00 грн, з яких 20000,00 грн - тіло кредиту; 36616,0 грн. - сума процентів за користування кредитом з 20.08.2023 по 26.05.2024; 23880,00 грн. - сума процентів за користування кредитом з 27.05.2024 по 25.07.2024.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року позов ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" суму заборгованості за кредитним договором № 6982593 від 20.08.2023 в розмірі 56616,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" сплачений судовий збір у розмірі 1703,70 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7033,00 грн.

У задоволенні вимог про стягнення 23880,00 грн. - суми процентів за користування кредитом з 27.05.2024 по 25.07.2024 відмовлено.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" адвоката Столітній М.М. про заміну найменування позивача задоволено. Здійснено заміну найменування позивача у цивільній справі №570/14591/24 з Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал".

Вважаючи рішення суду незаконним, представник ОСОБА_1 адвокат Ващишина О. В. оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що позивач, посилаючись на укладення між первинним кредитором ТзОВ "Авентус Україна" та відповідачем ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту, не надає: будь-яких доказів підписання такого договору відповідачем; - заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі; - доказів на підтвердження того, що для підтвердження акцепту Договору позичальником було проведено ідентифікацію відповідача з використанням аналогу електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Позивачем не надано жодних доказів, що відповідач отримав кредит в розмірі 20000 грн. за договором № 6982593 про надання споживчого кредиту від 20.08.2023р. та наявність заборгованості за наданим кредитом. Позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідача у спірних правовідносинах. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (нове найменування ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал") перейшло право вимоги за договором № 6982593 про надання споживчого кредиту від 20.08.2023р. Позивачем не надано акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, який вказує на перехід прав вимоги, та самого реєстру боржників за договором факторингу. У справі відсутні належні докази переходу до ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (нове найменування ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал") прав вимоги за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024р. до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 6982593 від 20.08.2023р., укладеним з ТзОВ "Авентус Україна", а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання ОСОБА_1 кредиту у безготівковій формі, також відсутні документи, що підтверджували б факт отримання кредиту, облік заборгованості, тощо. Вказує, що надана АТ КБ «ПриватБанк» інформація вих.. №20.1.0.0/7-250423/46075-БТ від 28.04.2025р. не містить доказів щодо наявності та розміру заборгованості у відповідача у спірних правовідносинах (саме за договором про надання споживчого кредиту № 6982593 від 22.08.2023р.). Вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у цьому документі та позові. Додатки до позову, без банківської виписки з особового рахунку відповідача не підтверджують правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору. Судом не враховано практику ЄСПЛ. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині частково задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також просить стягнути з ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Вважаючи рішення суду незаконним, ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду частково не відповідають фактичним обставинам справи, в частині відмови у позові. Вказує, що кредитний договір укладений між ТзОВ "Авентус Україна" та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав стягувати з відповідача відсотки у період з 27.05.2024р. по 25.07.2024р. Нараховані позивачем відсотки відповідають умовам договору, які були вільно та добровільно прийняті відповідачем під час укладання договору. Позивач діяв у межах договірних зобов`язань, а відповідач отримав вигоду у вигляді кредитних коштів та погодився на умови їх повернення. Суд дійшов помилкового висновку щодо стягнення відсотків. У даному випадку нараховані відсотки не носять штрафного характеру не є пенею чи неустойкою, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Судом не надано жодної оцінки наданому позивачем поденному детальному розрахунку заборгованості за кредитним договором. Наданий позивачем поденний розрахунок заборгованості (картка обліку) є належним та допустимим доказом заборгованості. Крім того, позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: 20.08.2023 між ТзОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір №6982259 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у сумі 20000,00 грн., строком на 360 днів, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування коштами, виконати інші обов`язки, передбачені договором. Стандартна процентна ставка кредиту становить 1,99% в день, знижена процентна ставка 1,493 % в день (п.п.1.2-1.5 договору).

За п.2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідач підписав Договір №6982259 20.08.2023 шляхом використання власного електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Судом достовірно встановлено, що ТзОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання за Договором виконало, грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. перерахувало на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яку вказав сам позичальник, що підтверджується листом ТОВ "Пейтек Україна" про перекази грошових коштів на рахунки одержувачів.

Згідно з наданою АТ КБ "ПриватБанк" інформацією вих. №20.1.0.0.0/7-250423/46075-БТ від 28.04.2025, на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 03.03.2025, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в банку емітовано картку № НОМЕР_3 .

27.05.2024 ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (фактор) та ТзОВ "Авентус Україна" (клієнт) уклали договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1. договору факторингу).

Відповідно до п.1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру-Боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

У витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 ОСОБА_1 зазначена боржником за кредитним договором №6982593 на загальну суму 56616,00 грн., з яких: 20000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 36616,00 грн сума заборгованості за відсотками з 20.08.2023 по 26.05.2024.

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за період з 20.08.2023 по 26.05.2024.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 20000 грн. та заборгованості за відсотками з 20.08.2023 по 26.05.2024 в сумі 36616,00 грн., суд першої інстанції вірно керувався положеннями Закону України "Про електронну комерцію" та Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" і прийшов до вірного висновку, що відповідачка отримала кредитні кошти, свої зобов`язання за договором не виконала, тому, зобов`язана повернути кредит та сплатити відсотки за користування.

Такий висновок є законним, апеляційний суд з ним погоджується.

Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Норма статті 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону№ 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону№ 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону№ 675-VIII).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону№ 675-VIII; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з частиною восьмою статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечує укладення договору та отримання кредитних коштів. Такі аргументи апеляційної скарги повністю спростовуються долученими до позовної заяви доказами про укладення електронного договору у відповідності до вимог Закону № 675-VIII.

ОСОБА_2 на веб-сайті ТзОВ "Авентус Україна" відповідно до порядку, визначеному у п. 1.1 кредитного Договору від 20.08.2023 №6982593, подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитор ТзОВ "Авентус Україна" надіслав їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор, який позичальник використала для підтвердження підписання кредитного Договору.

Відповідачка була повністю ознайомлена з умовами запропонованої форми кредитного Договору, умови договору відповідали внутрішній волі відповідачки до його підписання, оскільки інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу.

Встановивши, що без повного ознайомлення позичальника з всіма умовами, кредитний Договір не міг бути укладений, апеляційний суд зауважує, що цей правочин укладений у відповідності до вимог законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Місцевий суд правильно визначився із характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснені всі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливим, а саме: без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами по справі не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачці.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення нарахованих позивачем відсотків після укладення договору факторингу в сумі 23880,00 грн за період з 27.05.2024 по 25.07.2024, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Додатку № 1 до Договору Факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024, Клієнт відступив Факторові право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 суму 56616,00 грн., з яких: 20000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 36616,00 грн. сума заборгованості за відсотками, нарахованими до 27.05.2024, а право вимоги заборгованості за відсотками за період з 27.05.2024 по 25.07.2024 до позивача не перейшло.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

За умовами пункту 1.1. Договору факторингу Клієнт відступив Фактору право грошової вимоги, за кредитними договорами, в тому числі вимогу щодо відповідачки, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту, а Фактор передав грошові кошти в розпорядження Клієнта.

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

У Паспорті споживчого кредиту також визначено строк кредитування на 360 календарних днів.

Тобто, між сторонами погоджено строк кредитування на 360 календарних днів, протягом дії якого кредитор, а також новий кредитор має право на нарахування процентів.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Розрахунок заборгованості сумнівів у апеляційного суду не викликає та стороною відповідача не спростований.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні 23880,00 грн. відсотки за користування кредитом за період з 27.05.2024 по 25.07.2024, та задоволення позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Враховуючи те, що позов ТзОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" підлягає до задоволення повністю, судові витрати, понесені останнім, в тому числі витрати на правову допомогу, мають бути відшкодовані в повному обсязі відповідачем.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ващишиної Оксани Вікторівни залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" суму заборгованості за нарахованими відсотками після укладення договору факторингу в сумі 23880 (двадцять три тисячі вісімсот) гривень за період з 27.05.2024 по 25.07.2024, відповідно до умов кредитного договору № 6982593 від 20.08.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" витрати по сплаті судового збору у розмірі 5329 (п`ять тисяч триста двадцять дев`ять) гривень 28 копійок та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

В решті рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 3 грудня 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В.