Справа № 375/976/25
Провадження № 2/375/667/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02 грудня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судового засідання Киричок В.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

В обґрунтування позову вказувало про те, що відповідачем в період з травня 2022 року до лютий 2025 року (включно) було спожито природний газ за об`єктом, що знаходиться на АДРЕСА_1 , на загальну суму 15 407,46 грн, яка залишилась не оплаченою споживачем.

Також позивач вказував на те, що постачальник звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року (справа № 375/10/25) відмовлено у видачі судового наказу з тих підстав, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) споживача.

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 1 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 4 липня 2017 року «Про видачу ліцензій постачання природного газу на території України.

Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року та статтями 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» товариство зобов`язане постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугах № 2500 від 30 вересня 2015 року, затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до якого, договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання (статті633, 634, 641, 642 ЦК України); укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

З відповіді ТОВ «Газорозподільні мережні України» від 3 жовтня 2025 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 в Київській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На умовах договору, товариство постачало природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів.

Накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті Постачальника за посиланням https://gas.ua/gas-prices-for-home.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем в адресу відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-65338-2024/180576597 від 9 грудня 2024 року в сумі 13 169,55 грн, яка залишилась без виконання відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано.

Товариством в період з травня 2022 до лютий 2025 року (включно) було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 15 407,46 грн (з урахуванням проплат відповідача). Однак відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань,.

З урахуванням викладеного, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та 3 028 грн у відшкодування судового збору.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 29 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду на 25 червня 2025 року о 10 год 00 хв.

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» направило на адресу суду клопотання про витребування доказів.

25 червня 2025 року розгляд справи відкладено до 17 вересня 2025 року 14 год 00 хв у зв`язку з неявкою сторін, які приймають участь у справі.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 17 вересня 2025 року клопотання представника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - Петрової А.І. про витребування доказів задоволено. Витребувано від Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» інформацію про те, кому саме здійснюється розподіл природного газу за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також інформацію про щомісячний об`єм (обсяг) спожитого відповідачем природного газу, а також надати, за наявності, підписану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

У зв`язку із витребуванням доказів розгляд справи відкладено до 10 год 00 хв 16 жовтня 2025 року.

На виконання вимог ухвали від 17 вересня 2025 року від Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» у жовтні 2025 року надійшов лист, в якому міститься запитувана судом інформація.

16 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено до 2 грудня 2025 року 10 год 00 хв у зв`язку з неявкою сторін, які приймають участь у справі.

В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направлені йому повістки повернулися до суду не врученими з причин «адресат відсутній за вказаною адресою», «закінчився термін зберігання».

Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Встановлені судом фактичні обставини справи

З довідки Рокитнянської селищної ради від 30 квітня 2025 року №29/02-25 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований на АДРЕСА_1 .

В порядку досудового врегулювання спору ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на адресу відповідача направляло вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-65338-2024/180576597 від 9 грудня 2024 року в сумі 13 169,55 грн, яка залишилась відповідачем без виконання.

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року (справа № 375/10/25) відмовлено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за природний газ, з тих підстав, що отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) споживача.

З розрахунку заборгованості (фінансовий стан) встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , за спожитий природний газ становить 15 407,46 грн. З цього ж розрахунку встановлено і те, що ОСОБА_1 здійснював часткову оплату за спожитий природний газ, а саме у листопаді 2024 року 9 800 грн, у січні 2025 року 1 470 грн.

З відповіді ТОВ «Газорозподільні мережні України» від 3 жовтня 2025 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 в Київській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням.

Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону . При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує (стаття 319 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від10 жовтня 2012 року у справі №6-110цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.

Порядок постачання природного газу споживачам визначений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження правил постачання природного газу» та іншими нормативно-правовими актами.

Також, взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі із побутовими споживачами, регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року.

Частинами 1, 2 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

При цьому, статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом частини 1, 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, п`ята-шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (див. пункти 73, 75 постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 523/7796/19 (провадження № 61-5873св24).

Надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 15 407,46 грн.

Розмір та порядок розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не спростував.

При цьому суд врахував, що в Київській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також часткову оплату відповідачем за спожитий природний газ, а саме у листопаді 2024 року 9 800 грн, у січні 2025 року 1 470 грн.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задоволено, а тому розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок ОСОБА_1 складає 3 028 грн.

Керуючись статтями 319, 322, 509, 526, 530, 610, 714, 901 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 15 407,46 грн (п`ятнадцять тисяч чотириста сім гривень сорок шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім копійок) у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позову.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 2 грудня 2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 1, ).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований на АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Марина СМИК