ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/4060/24
Номер провадження 22-ц/818/2828/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року в складі судді Сітало А.К. по справі № 644/4060/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан ІТ Груп» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан ІТ Груп» (далі- ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп») про захист прав споживачів.

Позов мотивовано тим, що у січні 2021 року він натрапив на шахрайську фінансову організацію під назвою « ОСОБА_2 », яка передала його реєстраційні дані іншій аналогічній шахрайській організації «Траст Макворі Кепітал». У телефонних розмовах менеджери компанії «Траст Макворі Кепітал» запропонували йому фінансові послуги, а саме заробіток на продажу акцій. Скориставшись його довірливістю та некомпетентністю в питаннях фінансів та інвестицій, менеджери вказаної організації умовили його вносити кошти на його так званий «торговий рахунок». За їх вказівками він встановив на своєму персональному комп`ютері та на мобільному телефоні програму для віддаленого доступу «АnуDеsк», завдяки чому вони одержали повний доступ до його особистих кабінетів у системах інтернет-банкінгу «Приват24» та «ПУМБ онлайн». В ході співробітництва з цією фінансовою організацією, від його імені було вчинено декілька платежів. Ці платежі, як він вважав, і як його переконували менеджери, були спрямовані на внесення коштів на його «рахунок» у цій організації та на обслуговування цього рахунку.

У січні 2021 року він вчинив декілька платежів з метою внесення коштів на свій «торговий рахунок» у компанії «Траст Макворі Кепітал». Ці кошти фактично сплачувалися на рахунки двох фізичних осіб - підприємців.

У лютому він очікував на виведення своїх коштів, однак виплат не було. У березні 2021 року менеджер повідомив про необхідність сплати додаткової комісії міжнародному банку в сумі приблизно 17 700,00 грн для подальшого виведення його коштів. Платіж фактично виконувався менеджером компанії «Траст Макворі Кепітал» через віддалений доступ до його комп`ютера.

26 березня 2021 року з його рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено платіж у сумі 17 777,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп» НОМЕР_1 в АТ «Альпарі Банк», призначення платежу: «за комп`ютерні послуги».

Йому стало відомо, що фінансових організацій із назвами «Квантум Сістем» та «Траст Макворі Кепітал» офіційно не існує ані в Україні, ані за кордоном.

Стосовно вказаних подій він звернувся до відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області. Було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000045.

Вказував, що у нього відсутні договірні відносини з ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп», жодних послуг, у тому числі комп`ютерних, останній йому не надавав.

Серед зареєстрованих видів діяльності ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп» немає такого, який мав би відношення до фінансових послуг. Відповідач прийняв від нього оплату за комп`ютерні послуги, хоча насправді жодних послуг не надавало. Правочин був здійснений із використанням нечесної підприємницької практики.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп» на його користь:

сплачені кошти у сумі 17 777,00 грн;

536,40 грн в якості відшкодування отриманих збитків;

7809,39 грн інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 1700,39 грн;

8888,50 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 19 березня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково розглянуто його позов в аспекті кондикційних зобов`язань (ст. 1212 ЦК України).

Він не заявляв вимогу про повернення безпідставно одержаних коштів і не посилався на правові підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України. Обставини позову мали всі характерні ознаки споживчих правовідносин, що передбачає застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів», в тому числі в аспекті заборони нечесної підприємницької практики та її правових наслідків.. На момент сплати спірних коштів, з урахуванням контексту ситуації та пояснень менеджера компанії «Траст Макворі Кепітал», він не мав сумнівів і правомірно розраховував на те, що йому будуть надані фінансові (платіжні) послуги зі сплати комісії міжнародному банку для забезпечення виведення коштів з його рахунку у цій фінансовій організації

Вимоги, заявлені в позові, принципово відрізнялися від підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України як в аспекті характеристики спірних правовідносин (нечесна підприємницька практика), так і в аспекті способу захисту моїх порушених прав (застосування наслідків недійсності правочину, здійсненого з використанням нечесної підприємницької практики).

До суду були надані належні докази сплати спірних коштів на користь відповідача, а також обставини, які вказували на характер діяльності ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп», зокрема на причетність вказаного товариства до прийому коштів на користь шахрайських форекс-платформ та до інших недобросовісних дій.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 26 березня 2021 року, з рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено платіж у сумі 17 777,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп» НОМЕР_1 в АТ «Альпарі Банк», призначення платежу: «за комп`ютерні послуги» (а.с. 13).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп» здійснює діяльність із комп`ютерного програмування (основний), тиражування звуко-, відеозаписів і програмного забезпечення, оптової та роздрібної торгівлі комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням, у сфері проводового та безпроводового електрозв`язку, консультування з питань інформатизації, керування комп`ютерним устаткуванням, у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем та інших інформаційних послуг (а.с. 14-16).

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Нечесна підприємницька практика забороняється. Перелік форм нечесної підприємницької практики не є вичерпним (частина 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально.

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності (частина 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.

За частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною 1 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Звертаючись із цим позовом до суду, позивач посилалася на те, що відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність, ввів його в оману та не надавав жодних комп`ютерних послуг, а спірний платіж у березні 2021 року фактично вчинені брокером шахрайської фінансової організації «Траст Макворі Кепітал» шляхом обману, у зв`язку з чим порушені його права як споживача, тому просив застосувати наслідки недійсності правочинів, вчинених з використанням нечесної підприємницької практики.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ТОВ «Юкрейніан ІТ Груп» нечесної підприємницької практики, наявності умислу в діях відповідача щодо введення позивача в оману, а також відсутності дійсних та договірних відносин між сторонами, на виконання яких сплачено кошти.

Посилання ОСОБА_1 , на наявність інформації на інтернет сайтах про те, що діяльність відповідача пов`язана з прийомом коштів на користь шахрайських форекс-платформ та наявність інших постраждалих, від дій відповідача, на що посилається позивач, не є належним доказом по справі та не свідчить про протиправність дій за відсутності відповідного вироку. Між тим, доводи, що позивач звертався до правоохоронних органів щодо вчинення щодо нього шахрайських дій належним чином не підтверджено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина