Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1839/24 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 11 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/1839/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 8 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Поряд з його квартирою знаходиться квартира АДРЕСА_2 , власником якої є відповідачка, яка самовільно, без згоди інших співвласників будинку, здійснила перепланування своєї квартири, чим створила йому перешкоди у користуванні спільною власністю багатоквартирного будинку, зокрема, обмежила його у праві безперешкодно користуватися верхнім майданчиком сходової клітини п`ятого поверху, оскільки існує небезпека фактичного удару під час входу/виходу до квартири АДРЕСА_3 , та ускладнила обслуговування, ремонт або заміну дверного блоку квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ним верхнім майданчиком сходової клітини на п`ятому поверсі третього під`їзду в будинку АДРЕСА_4 , шляхом здійснення за рахунок відповідачки наступних дій: здійснення демонтажу дверного полотна вхідної групи квартири АДРЕСА_5 ; здійснення монтажу дверного полотна вхідної групи квартири АДРЕСА_5 , збільшивши відстань від крайнього елемента вхідної групи (декоративного, функціонального, тощо) квартири АДРЕСА_2 до суміжних складових заповнення прорізу квартири АДРЕСА_3 , на значення, яке задовольнить потребу в обслуговуванні, ремонті та заміні конструкцій блоку квартири АДРЕСА_3 ; переобладнання окремих конструктивних складових блоку квартири АДРЕСА_5 , а саме: завісу, фурнітури, замкових механізмів тощо, з метою забезпечення способу відкривання вказаного будівельного виробу всередину внутрішнього об`єму квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 8 серпня 2024 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 поза квартирною площею верхнім майданчиком сходової клітини на п`ятому поверсі третього під`їзду в будинку АДРЕСА_4 , шляхом здійснення за рахунок відповідача наступних дій: здійснення демонтажу дверного полотна вхідної групи квартири АДРЕСА_5 ; здійснення монтажу дверного полотна вхідної групи квартири АДРЕСА_5 , збільшивши відстань від крайнього елемента вхідної групи (декоративного, функціонального тощо) квартири АДРЕСА_2 до суміжних складових заповнення прорізу квартири АДРЕСА_3 , на значення, яке задовольнить потребу в обслуговуванні, ремонті та заміні конструкцій блоку квартири АДРЕСА_3 ; переобладнання окремих конструктивних складових блоку квартири АДРЕСА_5 , а саме завісу, фурнітури, замкових механізмів тощо, з метою забезпечення способу відкривання вказаного будівельного виробу всередину внутрішнього об`єму квартири АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат за проведення експертного дослідження.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на правничу (правову) допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що експертний висновок, який покладено в основу оскаржуваного судового рішення, не може вважатися допустимим доказом.

Так, суд не з`ясував відповідно до вимог частини шостої статті 103 ЦПК України, чи попереджався експерт про те, що висновок готується для подання до суду, та те, що він як експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку, відтак суд здійснив оцінку підготовленого експертом висновку техніко-будівельного дослідження без перевірки допустимості цього доказу.

Стверджує, що суд не дослідив наявні у справі докази в їх взаємозв`язку, не надав їм належної оцінки, обмежившись лише посиланням на висновок експерта, який до того ж суд не перевірив на відповідність вимогам закону.

При цьому для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх прав.

Вказує, що позивач не надав доказів звернень до Державної інспекції архітектури та містобудування України та територіальних інспекцій з метою фіксації порушення законодавства, які відповідно до закону складають протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Жодних допустимих та достовірних письмових доказів, пояснень свідків, постанов про притягнення до відповідальності, приписів про порушення норм, правил чи реальної загрози життю та здоров`ю позивача не надано. Акт обстеження, який би підтверджував неможливість входу-виходу з квартири позивача, перешкоди для обслуговування, ремонту чи заміни конструкцій блоку квартири АДРЕСА_3 , в матеріалах справи відсутній.

Наголошує на тому, що у відповідності до чинного законодавства, не потребують дозволів роботи з переобладнання та перепланування житлових приміщень, які не пов`язані із втручанням в несучі конструкції будинку.

Вхідні двері до її квартири АДРЕСА_2 встановлені в існуючий дверний проріз і місце встановлення (вхід в квартиру), не є несучою конструкцією, також і зміна напрямку відкривання дверей не передбачає отримання ніяких відповідних дозволів. Роботи, які не відносяться до самовільного будівництва та не потребують дозвільної документації, в проєкті будинку не враховуються.

Долучений висновок експерта не доводить порушень нею прав позивача, а є лише припущеннями експерта.

Так, позивач, звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, зазначає, що її дії щодо встановлення вхідних дверей з відкриванням назовні порушують його право власності, правила ДБН та норми пожежної безпеки щодо встановлення вхідних дверей до квартири.

Однак вищезазначені нормативно-правові акти не регулюють питання напрямку відкривання дверей, а встановлення нею вхідних дверей з відкривання назовні не можна розцінювати як переобладнання або перепланування жилого будинку та втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, а тому визначення напрямку відкриття дверей не потребувало отримання на це відповідного дозволу.

Окрім того, позивачем не надано жодних допустимих доказів щодо порушення санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, зміни інженерних систем будинку та поверху, несучих конструкцій, тощо.

Більш того, жодні обстеження уповноважених контролюючих органів, органів місцевого самоврядування не проводились, жодні акти не складалися, від власників квартир у будинку будь-яких скарг чи заяв з даного приводу не надходило.

Позивача не позбавлено права користування його майном та спільним майном багатоквартирного будинку, він має вільний доступ до загального коридору будинку та всіх загальнобудинкових комунікацій, в тому числі на 5 поверсі.

Проте суд при ухваленні рішення не врахував, що жодного належного доказу щодо вчинення перешкод у користуванні майном позивачем не надано, відтак дійшов помилкових висновків про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухома майно та інших майнових реєстрів (інформаційна довідка № 351072943 від 19.10.2023 року) ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_5 .

Вказані квартири розташовані на п`ятому поверсі третього під`їзду зазначеного багатоповерхового будинку.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_2 були здійснені будівельні роботи щодо перепланування вхідних дверей до належної їй квартири, внаслідок чого змінено місце розташування дверного прорізу та напрямок руху відкривання дверей.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1677/12-2023 від 06.12.2023 року безперешкодна можливість експлуатації заповнення дверного прорізу вхідної групи квартири АДРЕСА_3 не забезпечена у зв`язку з фактичним місцерозташуванням суміжних вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , оскільки: унеможливлюється одночасний прохід двох осіб на рівні відкритого дверного полотна квартири АДРЕСА_2 ; ускладнюється пересування на верхньому майданчику сходової клітини в умовах наявності габаритного багажу; існує ймовірність отримання травм особами, які рухаються у площині майданчика під час відкриття дверного полотна квартири АДРЕСА_2 .

У зв`язку з виступом дверного полотна квартири АДРЕСА_2 відносно основного рівня огороджувальної конструкції в розмірі 10 см, декоративний елемент у вигляді лиштви накладається на складові суміжного дверного блоку квартири АДРЕСА_3 , тим самим ускладнюючи його ремонт, обслуговування або заміну.

Фактичним місцерозташуванням заповнення дверного прорізу квартири АДРЕСА_5 , порушено положення нормативних документів у галузі будівництва по відношенню до суміжних конструктивних елементів будинку, оскільки: технічними характеристиками дверного полотна вхідної групи квартири АДРЕСА_2 , в момент їх повноцінного використання за цільовим призначенням, не забезпечено зручності та безпеки пересування людей, а також можливості безперешкодного переміщення предметів і обладнання в межах верхнього майданчика сходової клітини п`ятого поверху, чим порушено вимоги пункту 9.2 ДБН В.2.2-15:2019; дверне полотно квартири АДРЕСА_2 у відкритому положенні зменшує розрахункову ширину майданчика, ускладнюючи рух осіб у напрямку виходу з будівлі у випадку надзвичайної ситуації або під час побутового використання верхнього майданчика сходової клітини п`ятого поверху, що порушує регламент пункту 9.10 ДБН В.2.2-15:2019; експлуатація заповнення прорізу вхідної групи квартири АДРЕСА_2 підвищує ймовірність виникнення нещасних випадків або ушкоджень людини під час пересування верхнім майданчиком сходової клітини п`ятого поверху, створюючи небезпечний ризик виникнення фактору удару (зіткнення), чим порушує вимоги п. 2.2.та 5.3.1. ДБН В.1.2-9:2021.

Технічна можливість приведення дверей вхідної групи квартири АДРЕСА_5 , у відповідність до вимог нормативних документів у галузі будівництва - наявна за умови дотримання наступних положень: спосіб улаштування вхідної групи квартири АДРЕСА_2 має забезпечити зручне та безпечне пересування людей, а також можливість безперешкодного переміщення предметів і обладнання в межах верхнього майданчика сходової клітини; монтаж полотна вхідної групи квартири АДРЕСА_2 необхідно здійснити таким чином, щоб під час його експлуатації не зменшувалась розрахункова ширина складових сходової клітини, в тому числі майданчика; відкриті вхідні двері квартири АДРЕСА_2 не мають створювати небезпеку зіткнення для осіб, що перебувають на верхньому майданчику сходової клітини, з полотном.

Приведення заповнення дверного прорізу вхідної групи квартири АДРЕСА_5 , у відповідність до вимог нормативних документів у галузі будівництва технічно можливе за умови переобладнання окремих конструктивних складових блоку, а саме: завісу, фурнітури, замкових механізмів тощо, з метою забезпечення способу відкривання вказаного будівельного виробу всередину внутрішнього об`єму квартири АДРЕСА_2 . Також варто збільшити відстань від крайнього конструктивного елемента вхідної групи (декоративного, функціонального тощо) квартири АДРЕСА_2 до суміжних складових заповнення прорізу квартири АДРЕСА_3 на значення, яке задовольнить потребу в обслуговуванні, ремонті та заміні конструкцій блоку квартири АДРЕСА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на п`ятому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_4 , на верхньому майданчику сходової клітини, що є приміщенням загального користування, відповідачка змінила місце розташування вхідних дверей належної їй квартири, шляхом їх переміщення до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , з накладенням дверного полотна на огороджувальну конструкцію дверного блоку у вигляді лиштви квартири АДРЕСА_3 , а також змінено спосіб відкривання вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 .

На переконання суду, вказані дії свідчать про порушення прав позивача, що є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, згідно з частинами першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частинами шостою та сьомою даної норми також передбачено, що держава не втручається у здійснення власником права власності. Проте діяльність власника може бути обмежена чи припинена у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття «власність зобов`язує» пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб, обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважати інтереси всього суспільства.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні власністю є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права.

Умовами для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні власністю є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 даного Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-XIII від 29.11.2001 допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 915/1096/18, від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі№ 914/843/17, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень (постанова Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18).

Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них».

Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що переобладнаний відповідачкою дверний проріз вхідної групи квартири АДРЕСА_2 на верхньому майданчику сходової клітини належить до приміщень загального користування житлового будинку та є спільною сумісною власністю усіх співвласників цього житлового будинку.

Наявний в матеріалах справи висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 6 грудня 2023 року свідчить про те, що внаслідок зміни місця розташування вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 , шляхом їх переміщення в бік вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , з накладенням дверного полотна на огороджувальну конструкцію дверного блоку у вигляді лиштви квартири АДРЕСА_3 , а також внаслідок зміни способу відкривання вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 , були порушені права позивача, який позбавлений можливості безперешкодно користуватися майданчиком сходової клітини під`їзду вказаного житлового будинку та належним чином обслуговувати дверний блок належної йому квартири.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта, який був врахований судом при вирішенні даного спору, є недопустимим доказом.

Так, відповідно до частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз ( частина друга статті 106 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою даної норми у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У частині шостій статті 106 ЦПК України також зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Наявний в матеріалах справи висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 6 грудня 2023 року №1677/12-2023, підготовлений судовим експертом Свістуновим І.С., містить інформацію про те, що експерту відомий зміст частини п`ятої статті 106 ЦПК України. Також зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків ( статті 384 та 385 КК України).

Таким чином, вказаний висновок експерта є належним та допустимим доказом на підтвердження позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 8 серпня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, корім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 15 грудня 2025 року.