провадження № 2/294/1418/25
справа № 294/1105/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі секретаря судового засідання Івашкевич В.П., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Захарченко Світлана Вікторівна до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розірвання договору про виховання та утримання дітей та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка через представника адвоката Захарченко С.В. звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 16.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області, про що було складено відповідний актовий запис № 81.

Позов мотивує тим, що на сьогоднішній день спільного господарства сторони не ведуть та більше двох років разом не проживають. За глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає, шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу, оскільки прийшла до твердого переконання про неможливість збереження їхньої з відповідачем сім`ї а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу з останнім є неможливим. Від данного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей, а також порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживає окремо від дітей та встановлення розміру, строків та порядок виплати аліментів на утримання дітей, про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 23.10.2023 укладений між подружжям.

Крім того, згідно умов вищевказаного договору за домовленістю батьків, батько зобов`язується сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Однак, більше як шість місяців в порушення умов договору відповідач не надає жодної фінансової допомоги на утримання спільних дітей. Діти відвідують додаткові заняття репетиторів, гуртки. Позивачка самостійно оплачує, крім зазначених витрат, також витрати на одяг, продукти харчування та ліки, тобто позивачка самостійно займається вихованням та утриманням дітей. Відповідач від виховання та надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється, хоча має постійний дохід, несе службу в 9 відділі Житомирського районного РТЦК та СА смт. Черняхів, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків останній немає. У зв`язку з викладеним позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом в якому просить розірвати шлюб та договір про визначення місця проживання, виховання та утримання дітей укладений з відповідачем а також стягнути з останнього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу.

Ухвалою суду від 24.09.2025 у зв`язку з недотриманням вимог ст.177 ЦПК позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 30.09.2025 після усунення недоліків відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.11.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 27.11.2025.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Захарченко С.В. в судове засідання не з`явилися. 27.11.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 . Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Крім того, представник позивачки подала заяву про стягнення з відповідача на користь позивачки витрати за надання правничої допомоги у розмірі 8 500, 00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, яка склала 8 500 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 16.11.2013, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 81.

Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні ворожнечі все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що грунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної деклерації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, врахувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недорканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Таким чином, зважаючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими, суд дійшов висновку, що даний шлюб між сторонами необхідно принити шляхом його розірвання, також, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Також судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області 28.04.2015 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Чуднівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 27.12.2016.

23.10.2023 між сторонами укладено письмовий договір про визначення місця проживання та утримання дітей, зареєстрований в реєстрі за №2356, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Журбей І.Л., відповідно до якого сторонни домовились про місце проживання дітей, порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживає окремо від дітей, про встановлення розміру, строків, порядок виплати аліментів на утримання дітей.

Так згідно зазначеного договору позивачка з відповідачем дійшли згоди, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.3. договору), не зміючи при цьому їх місце проживання, що відповідатиме найкращим інтересам дітей.

Крім того за домовленістю батьків відповідно до пп 2.2.3 Договору, відповідач зобов`язується сплачувати на тримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Однак протягом шести місяців останній в порушення умов договору від надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З системного аналізу наведених норм слідує, що саме позивач, як особа, яка одержує аліменти на утримання дитини та разом з якою проживає дитина, має право визначати спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі чи в розмірі частки від доходу відповідача, які необхідні для гармонійного розвитку дитини.

Позивач обрала спосіб стягнення аліментів у розмірі частки від доходу відповідача і суд не вправі його змінювати та стягувати аліменти у частці від заробітку відповідача.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 183СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У згаданій статті регламентовано безспірний розмір аліментів на дітей, на одну дитину -1/4, на двох дітей 1/3, на трьох дітей і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином враховуючи вищевикладене, а також наявність у відповідача обов`язку утримувати дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

В силу ч.1 ст. 191 СК України стягнення аліментів присуджуються від дня пред`явлення позову.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивачки просить стягнути на користь останньої з відповідача на витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500, 00 грн.

На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позивачем надано наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №22 від 26.06.2025, укладеного між адвокатом Захарченко С.В. та ОСОБА_1 , акти приймання-передачі виконаних робіт №№ 1-4 з описом робіт наданої правничої допомоги від 26.06.2025 та квитанції до прибуткового касового ордера.

З актів приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що адвокатом виконано наступний перелік робіт: надання консультації клієнту ОСОБА_1 з вивчення документів; складання позовної заяви про розірвання шлюбу, розірвання договору про виховання та утримання дітей, стягнення аліментів на дітей та надсилання її на розгляд суду; представництво інтересів ОСОБА_1 у цивільній справі №294/1105/25 в суді 10.11.2025 та 27.11.2025.

Факт оплати послуг за договором про надання правничої допомоги від 26.06.2025 підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №23-26/06/25 від 26.06.2025, №24-30/06/25 від 30.06.2025, №31-10/11/25 від 10.11.2025 та №36/27/11/25 від 27.11.2025.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у розумінні якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява №19336/04, § 268).

Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованій у справах №826/1216/16 від 27.06.2018, №755/9215/15-ц від 19.02.2020, №910/12876/19 від 07.07.2021, №753/15687/15-ц від 14.11.2018, №753/15683/15 від 26.09.2018, №910/3929/18 від 18.06.2019.

Згідно з частинами 4-5 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, суд може зменшити судові витрати, лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив зменшити витрати позивача на правничу допомогу.

Суд погоджується з таким твердженням відповідача з урахуванням обставин справи, її складністю, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також зважаючи на позицію відповідача, який позовні вимоги визнав. Крім того, зазначена справа розглядалась судом без участі сторін, що також є суттєвим фактором, який впливає на розмір наданої правничої допомоги адвокатом.

При цьому, суд звертає увагу, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №127/9918/14-ц).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн., що, на думку суду, є співмірним наданим послугам клієнту.

Крім того, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за заявлену вимогу про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч.1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп.

На підставі наведеного вище та керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, статтями 104, 105, 110, 112, 113, 114, 180-182, 191 СК України, нормами Конвенції про захист прав дитини, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Захарченко Світлана Вікторівна до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розірвання договору про виховання та утримання дітей та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирської області, актовий запис № 81.

Розірвати договір про визначення місця проживання, виховання та утримання дітей, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) 23 жовтня 2023 року та зареєстрований у реєстрі за №2356, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Журбей І.Л.

Стягувати з ОСОБА_2 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 30.06.2025 до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 2 422 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Ірина БІЛЕРА