Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/87/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2025 адвокат Любченко О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про збезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 і знаходяться на будь-яких її рахунках у межах суми 15 356,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що 02.12.2025 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 через інтернет-магазин ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено договір купівлі-продажу бездротових навушників AppleAirPods 4 with Active Noise Cancellation (MXP93), вартістю 5 200,00 грн. Грошові кошти за придбаний товар заявник перерахував згідно квитанції № XEE2-PTC9-0H54-A16A на рахунок НОМЕР_1 , відкритий ФОП ОСОБА_2 . Придбаний товар був відправлений ФОП ОСОБА_2 того ж дня (02.12.2025) та отриманий заявником 03.12.2025. Зазначені навушники були призначені для подарунка дитині заявника до дня Святого Миколая, однак, після трьох днів використання навушників було виявлено, що вони, мають дефект (самовільне розряджання футляра), що унеможливлює їх використання за призначенням, та є контрафактними. Заявник вказує, що усі спроби домовитися про повернення товару неналежної якості успіху не мали: телефони, зазначені на сайті інтернет-магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 виявились неактивними, електронний лист не можливо доставити, оскільки адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (зазначена на сайті) не знайдено або на неї не приймається пошта, представник продавця, який оформлював замовлення та повідомляв платіжні реквізити, повідомлення позивача у месенджері Viber про намір повернути товар проігнорував. Заявник стверджує, що продавець, ФОП ОСОБА_2 , через яку власник/адміністратор сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснює введення в обіг контрафактної та неякісної продукції, зареєстрована лише 29.09.2025, що вказує на ймовірне дроблення бізнесу та використання низки ФОПів для реалізації неякісного/контрафактного товару з метою приховування справжнього власника та уникнення відповідальності, а також ухилення від сплати податків. Зважаючи на приховану діяльність та використання власником сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 новоствореного ФОП, існує висока ймовірність того, що боржник закриє (припинить діяльність) ФОП до дати набрання законної сили судовим рішенням. Оскільки, боржник та адміністрація інтернет-магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 повністю припинили комунікацію та ухиляються від вирішення спору в досудовому порядку, що підтверджує їхню недобросовісність і намір уникнути відповідальності, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що рішення суду буде неможливо виконати через припинення підприємницької діяльності боржником та виведення її активів, та права заявника, як споживача, на відшкодування збитків та моральної шкоди неможливо буде поновити. Натомість вжиття запропонованого заходу забезпечення позову є співмірним із тими вимогами, які будуть заявлені у позові (стягнення 15 356,00 грн) і не порушить права боржника на ведення господарської діяльності, а лише гарантує виконання майбутнього судового рішення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову має бути співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19))

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21.

Дослідивши подану заяву, суддя не вбачає підстав для її задоволення з огляду на те, що заявник просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Долучені до заяви документи, не містять належних доказів вчинення позивачем ефективних дій щодо досудового врегулювання спору, зокрема письмового звернення на офіційну адресу продавця чи ін.

Вказані у заяві доводи щодо ймовірного дроблення бізнесу та використання низки ФОПів для реалізації неякісного/контрафактного товару з метою приховування справжнього власника та уникнення відповідальності, є лише припущеннями, та не підтверджені жодними доказами.

Заявником не надано доказів на підтвердження вчинення ФОП ОСОБА_2 дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду. А тому самі лише твердження ОСОБА_1 про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому, єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Заявником вказано ціну майбутнього позову 15 356,00 грн, однак заявник включив до даної суми 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу, що входить до складу судових витрат, розподіл яких вирішується судом за результатами розгляду справи. А тому, враховуючи, що ціна позову становить10 356,00 грн, то є необгрунтованою вимога про забезпечення позову шляхом арешту коштів в межах 15356 грн.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суддя дійшла висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 12 грудня 2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола