КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/9028/25
Провадження № 2/552/3620/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2025 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.,

При секретарі -Дмитриченковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

03.11.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту. В позовній заяві вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Син померлого ОСОБА_3 прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті батька був неповнолітнім. Спадкова справа № 27/2024 заведена в приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Клімової Олени Володимирівни. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,7767 га (рілля), кадастровий номер :00:002:0134, площею 2,7763 га (рілля), кадастровий номер :00:002:0135, які знаходиться на території Лютенської (колишньої Рашівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області. Вказані земельні ділянки спадкодавцю належали на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Позивачем під час оформлення документів, що необхідні для прийняття спадщини після померлого чоловіка було встановлено, що на підставі Постанови ВДВС у Київському районі м. Полтава від 28.11.2006 року накладено арешт на все належне майно ОСОБА_4 . Позивач звернулася до Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою щодо зняття арешту з майна, але їй у відповіді повідомили, що «згідно інформації, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявний запис про обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АЕ 502706 від 28.11.2006 року, що оформлювалось на бланку суворої звітності, у зв`язку з цим немає здійснювати пошук даної постанови в АСВП та надати інформацію, на підставі якого виконавчого документу внесено відомості до АСВП реєстру обтяжень. Відповідно до постанови про арешт та оголошення заборони на його відчуження від 28.11.2006 року стягувачем є ОСОБА_2 . ОСОБА_2 була співмешканкою ОСОБА_4 . Останній добровільно сплачував кошти шляхом надсилання Укрпоштою грошові перекази, але останній переказ повернувся в 2007 році. Де знаходиться ОСОБА_2 невідомо. В зв`язку з чим просила суд звільнити з-під арешту все нерухоме майно, яке належить померлому ОСОБА_4 , накладеною постановою про арешт майна боржника, яка винесена 28.11.2006 року державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ в рамках виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 05.11.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа Київський ВДВС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02 вересня 2024 року, актовий запис №956.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 17 квітня 2003 року, виданим Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №329.

26.09.2025 року на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Клімовою Оленою Володимирівною заведено спадкову справу №227/2024.

16.10.2025 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Клімовою Оленою Володимирівною винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,7767 га, що знаходиться на території Територіальної громади Лютенська, Миргородського району Полтавської області кадастровий номер :00:002:0134, та земельну ділянку площею 2,7763 га, кадастровий номер :00:002:0135, яка знаходиться на території, що знаходиться на території Територіальної громади Лютенська, Миргородського району Полтавської області у зв`язку з тим, що наявний арешт нерухомого майна (невизначене майно, на все майно), та не можливістю встановлення безспірності вчинення нотаріальної дії.

Як вбачається з постанови державного виконавця Київського ВДВС у Київському районі м. Полтави від 28.11.2006 року про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, по виконавчому провадженню на підставі виконавчого листа №№I-76/02, виданого 04.11.2002 року Великобагачанським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5470,86 грн.

З відповіді начальника відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Юстиції Міщаніна О.В., від 15.09.2025 за №31311 вбачається, що на виконанні перебували виконавчі провадження №54196572, №55675247 з примусового виконання виконавчого листа №2/532/829/2014, виданого 22.12.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судового збору в сумі 243,60 грн. Вищевказані виконавчі провадження завершені на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 31.08.2017 року та 23.08.2018 року.

На даний час, наявність накладеного арешту на все нерухоме майно померлого ОСОБА_4 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 , як спадкоємцеві, реалізувати свої права на оформлення спадкового майна та вільного розпорядження ним.

Згідно ч.4 ст.59 Закону України«Про виконавчепровадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 вказаного вище Закону, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За правилами ст.56 Закону України «Про виконавчепровадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавчепровадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України «Про виконавчепровадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.

Відповідно дост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

На сьогодні позивач має намір оформити спадщину та розпоряджатися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, тому позов підлягає до задоволення.

Позивач не ставить перед судом питання щодо стягнення судового збору.

На підставі викладеного та Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 321, 386, ст.ст. 1, 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Звільнити з-під арешту все нерухоме майно, яке належить померлому ОСОБА_4 , накладеною постановою про арешт майна боржника, та оголошення заборони на його відчуження серія АЕ 502706 від 28.11.2006 року державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП не встановлено, останнє відоме місце проживання: Полтавська обл., Миргородський район.

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПО: 34962532, юридична адреса: м.Полтава, вул. Української Повстанської Армії, 29.

Повний текст рішення складено 05.12.2025 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко