Провадження № 2/524/6208/25
УХВАЛА

11 грудня 2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження клопотання представника відповідача у праві за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до Автозаводського районного суду міста Кременчука із зазначеною позовною заявою.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено суддю Ковальчук Т. М.

Ухвалою від 07 жовтня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та призначив судове засідання для розгляду справи.

10 грудня 2025 представник відповідача адвокат Ковальчук О. М. подав клопотання на підставі частини шостої статті 95 ЦПК України про витребування у позивача оригіналів письмових доказів.

Вирішуючи це клопотання, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини шостої статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

При цьому у розумінні частини третьої статті 100 ЦПК України паперова копія електронного доказу не є письмовим доказом.

Ураховуючи наведене, оскільки зазначені у клопотанні представника відповідача докази не є письмовими доказами, то заявлене ним клопотання про витребування оригіналів письмових доказів відповідно до частини шостої статті 95 ЦПК України не підлягає задоволенню.

Водночас, виходячи з презумпції «Jura novit curia» («Суд знає закони»), суд вважає за необхідним роз`яснити наступне.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Отже, процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 100 ЦПК України), за умови посвідчення останньої в порядку, визначеному законом. У свою чергу, паперова копія електронного доказу є лише засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Саме по собі подання електронного доказу в паперовій копії дійсно не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу у випадку, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 у справі № 916/3027/21).

При цьому право на звернення з клопотанням про витребування у відповідної особи оригіналу електронного доказу передбачено частиною п`ятою статті 100 ЦПК України, зокрема, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу. Так, якщо оригінал електронного доказу не буде подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Водночас за змістом цієї норми витребування у відповідної особи оригіналу електронного доказу є правом, а не обов`язком суду, отже, відповідне клопотанням учасника справи має бути належним чином обґрунтованим, сумніви мають бути підтверджені певними доказами, або наявністю інформації у сторони, яка б давала підстави мати такі сумніви.

Натомість представник відповідача інформації, яка б давала суду підстави вважати обґрунтованими його сумніви щодо невідповідності поданих паперових копій оригіналам, не надав, пославшись лише на передбачене частиною шостою статті 95 ЦПК України право звернення до суду з клопотанням.

Керуючись статтями 95, 100 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Олександра Миколайовича про витребування оригіналів електронних доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ковальчук Т. М.