____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/4121/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Літвінової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Победрі О.С.

в ході відкритого судового засідання, проведеного в залі суду у місті Одесі по цивільній справі № 947/21496/24, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою та просить рішенням суду стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , 2010 р.н. - в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з відповідача на свою користь одноразово додаткові витрати на дитину в розмірі 61 995 грн., а також присудити до стягнення з відповідача на користь позивача щомісячно додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у період перебування у шлюбі з відповідачем у них народились спільні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Малолітня донька, 2010 року народження, проживає разом з матір`ю в Англії, куди вони виїхали з початку повномасштабного вторгнення РФ до України, та перебуває на утриманні матері. Будь-якої матеріальної допомоги від батька на утримання дочки ОСОБА_3 , 2010р.н. не отримує.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеса, ухваленим по цій справі 17.10.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 09 липня 2024 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2010р.н., аліменти в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 липня 2024 року й до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , 2010р.н., у розмірі 61 995 гривень та додаткові витрати щомісячно у розмірі 22 000 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 гривень.

04 березня 2025 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2025 року заяву відповідача ОСОБА_2 було задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року у цивільній справі № 947/21496/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на користь про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на дитину було скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

У судовому засіданні 01.08.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кудрінська Ю.Є. підтримала позовні вимоги, в тому числі і в частині стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Дунар Т.Ю. у судовому засіданні підтвердила суду, що стороною відповідача визнаються та не оспорюються позовні вимоги ОСОБА_1 за якими остання просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , 2010р.н., в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В іншій частині позовних вимог заперечувала.

01.08.2025 року ухвалено Рішення (часткове), в якому прийнято визнання стороною позивача позовних вимог позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину та вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 липня 2024 року й до досягнення дитиною повноліття задоволено, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 гривень.

19.08.2025 року представником позивача подано уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач працює моряком, старшим механіком на судах іноземних судновласників та отримує заробітну плату 10 000 (десять тисяч) 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США на місяць та що відповідач є власником 18/100 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Згідно Інформації з державного реєстру нерухомого майна, вбачається, що відповідач є співвласником будинку, загальна площа: 68,9 кв, м., у якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має певні статки на його утримання. В позовних вимогах просила позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - в розмірі 50 874 грн. (п`ятдесят тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. щомісячно. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Відповідач надав до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині додаткових витрат на утримання малолітньої ОСОБА_3 , 2010 р.н., зазначивши, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні з огляду на наступне. Зазначає про те, що у відповідача є матеріальна можливість утримувати дітей, оскільки він працював моряком, старшим механіком на судах іноземних судновласників та отримував заробітну плату 10 000 (десять тисяч) 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США на місяць. Проте, зазначену заробітну плату в такому розмірі він отримував в минулому - лише в 2019 році, проте ніяк не на теперішній час. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, який продовжується до теперішнього часу. В цей період діють обмеження виїзду за кордон для чоловіків призовного віку (18-60 років), а тому ОСОБА_2 позбавлений будь-якої можливості виїжджати за межі України для роботи моряком. З моменту початку воєнної агресії з боку російської федерації проти України він постійно знаходиться в Україні. Наразі він не працює, є пенсіонером, у зв`язку із інвалідністю 3 групи загальним захворюванням опорно-рухового апарату і не може пересуватись без сторонньої допомоги чи здійснює пересування з палицею. Пенсію на теперішній час не призначено. Також зауважив, що із долучених до відзиву на позовну заяву та додатків в період з липня 2018 року по грудень 2023 року розписок, складених позивачем власноруч, підтверджено про отримання нею щомісячних сум від 200-400 доларів США, що підтверджують і квитанції щодо перерахування щомісячно коштів на карту АТ КБ «Приватбанк» позивача через картку дружини ОСОБА_4 , з призначенням платежу аліменти за відповідний період від ОСОБА_2 , а також оплати ТОВ «Лембергс» та інших за надання освітніх послуг, які не мали систематичного характеру.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник позивачки - адвокат Кудрінської Ю.Є. надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник відповідача - адвокат Дунар Т.Ю. надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, у уточнених позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, як щомісячних так і одноразових виплат та витрат на правничу допомогу просила відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1статті 76 ЦПК України).

Cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Батьки мають між собою узгоджувати порядок, спосіб та лікувальні установи, необхідні для лікування дітей, безпосередньо на стадії звернення батьків за лікуванням дітей, і таке узгодження не потребується лише у випадку якщо таке несе загрозу для життя дитини або у разі потреби у негайному оперативному втручанні.

Натомість, у разі ненадання доказів неможливості надання таких самих послуг безоплатно і непогодження вказаних витрат з іншим з батьків, на нього не може бути покладено вказані витрати.

Позивачкою не доведено факт понесення додаткових витрат на дитину.

Суд позбавлений можливості стягнути додаткові витрати наперед, оскільки із наданих стороною позивачки доказів неможливо встановити обсяг додаткових витрат у майбутньому. Зокрема, такими доказами могли б бути договори на надання медичних послуг на постійній основі, необхідний період лікування, договори щодо надання освітніх послуг тощо.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Тобто, законодавцем передбачено можливість фінансування розміру додаткових втрат на майбутнє, але розмір таких витрат має бути прогнозованим та чітко визначеним наперед. Така прогнозованість є можливою за умови систематичного (регулярного) та неминучого (невідворотного) характеру таких витрат. Прогнозованими витратами можуть бути: витрати на спеціальне харчування, навчального закладу, гуртків, секцій, витрати на придбання лікарських засобів (за умови необхідності систематичного прийому), курси медичних та реабілітаційних процедур (за умови необхідності систематичного прийому).

З огляду на положення ч. 2 ст. 185 СК України позивач не позбавлена можливості у майбутньому звертатися до суду з позовними вимогами до батька дитини щодо стягнення додаткових витрат, після їх фактичного понесення або на майбутнє, за умови належного документального підтвердження.

Виходячи з наведеного, системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень Сімейного кодексу України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання доньки, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 185, 198-201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 81, 95, 141,229, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитину -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Днем складення повного рішення є 01 грудня 2025 року.

Суддя І. А. Літвінова