Справа № 352/2287/25
Провадження № 2/352/1279/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі судді Гриньків Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

29.04.2025 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2021 між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір № 75133638, у відповідності до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 12629.00 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% в день.

19.08.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 укладено договір № 12, у відповідності до якого відповідач отримав у кредит кошти в сумі 1600 грн на строк 20 календарних днів з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 2,19% - знижена та 2,60% - фіксована.

11.09.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2719686, на умовах якого відповідач отримав 2800 грн у кредит на строк 19 днів з процентною ставкою 2% за кожен день користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту - 532 грн.

В подальшому 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75133638.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75133638.

28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75133638. Таким чином, ТОВ Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 75133638 на суму заборгованості за договором в розмірі - 42789.97 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 12629.00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 30158.90 грн. - нараховані 3% річних -2.07 грн.

18.12.2023 було укладено договір № 18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 12.

Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 12 в розмірі 3682.00 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 1600.00 грн, - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2082.00 грн.

26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2719686. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до Відповідача за договором № 2719686 в розмірі 6348.10 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2240.00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3576.10 грн.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 52820,07 грн та судові витрати.

ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник відповідача адвокат Якубовський О.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме на загальну суму 25 693,78 грн., а саме: 3 091,20 грн. за кредитним договором №2719686 від 11.09.2021 р.; 2 432 грн. за договором позики № 12 від 19.08.2021 року; 20170,58 грн. за договором позики №75133638 від 31.08.2021 р. Окрім цього зазначив, що положення п. 1.5.1 договору № 2719686 від 11.09.2021 року про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України, а тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача 532 грн. комісії за надання кредиту слід відмовити. Також зазначив, що пунктом 1.3. договору № 2719686 від 11.09.2021 року визначено строк кредитування - 19 днів, а відтак відсотки за користування кредитом повинні нараховуватися в межах даного строку та будуть становити 851,2 грн. (2 240 х 2% х 19), а не 3 576,1 грн., як помилково розраховано позивачем.

Щодо договору № 12 від 19.08.2021 року зазначив, що згідно з пунктом 1.1 договору позики визначено строк надання позики - 20 днів, тобто з 19.08.2021 по 29.08.2021. Пунктом 1.1.1.2 визначена стандартна фіксована процентна ставка - 2,60 % за день (950,00% річних) від суми позики, що застосовується у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п.п. 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки. За таких обставин сума процентів за 20 днів (19.08.2021-29.08.2021) становить 832 грн. (1600 х 2,60% х 20), а не 2 082 грн., як помилково розраховано позивачем. Крім цього вважає заявлену позивачем суму витрат на правову допомогу неспівмірною із складністю справи, а тому просив її зменшити з 16 000 до 3 000 грн.

Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження.

Відповідачу ОСОБА_1 була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, яка йому була вручена 24.10.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 03.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 31.08.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір позики № 75133638, у відповідності до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 12 629,00 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% в день. Дата повернення позики - 30.09.2021 року. Знижена процентна ставка - 0,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) - 2,70%.

У відповідності до п.п.3, 4 договору позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Згідно п. 12. цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором s3CVpkdvzU, відправленого на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.11).

Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 05.03.2025 року підтверджене прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» () відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) Дата 31.08.2021 року; 2) Номер платежу 44becd23-3f59-4413-aa2f-848ec9939939; 3) Сума 12629,00 грн.; 4) Отримувач ОСОБА_2 - ЕПЗ номер НОМЕР_2 (а.с.38).

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що 31.08.2021 року боржнику ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 12 629 грн, нарахування відсотків здійснювалось за період з 31.08.2021 року по 28.01.2022 року. Заборгованість за тілом кредиту відповідно до розрахунку - 12 629 грн, за відсотками - 32 797,70 грн, сплачено боржником коштів всього - 2 638,80 грн. (а.с.42).

22.02.2022 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75133638, що підтверджується витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу №22/02/202, у відповідності до якого розмір заборгованості за договором №75133638 становить 42787,90 грн, з яких: 12 629 грн - тіло кредиту та 30 158,90 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 51-55, 65).

10.01.2023 було укладено договір про відступлення прав вимог № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75133638 на загальну суму 42789,97 грн, з яких: 12629 грн - тіло кредиту та 30158,90 грн - відсотки за користування кредитом та 2,07 грн - відповідальність за ст. 625 ЦК України (а.с. 68-74, 86).

28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75133638. Таким чином, ТОВ Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 75133638 на суму заборгованості за договором в розмірі - 42 789,97 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 12 629,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 30 158,90 грн. - нараховані 3% річних -2,07 грн (а.с.128-131, 145).

19.08.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 укладено договір № 12, у відповідності до якого відповідач отримав у кредит кошти в сумі 1600 грн на строк 20 календарних днів під проценти, вказані в п.1.1.1., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Згідно п. 1.1.1 договору, сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання позичальником умов договору та становить:

1.1.1.1 знижена процентна ставка, фіксована 2.19% за день (800.00% річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.1.1.2 стандартна процента ставка, фіксована 2.60% за день (950.00% річних) від суми позики застосовується: - у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днiв поспiль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивiльного кодексу України.

Відповідно до п. 2.1. договору позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційної анкеті клієнта позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua.

Згідно п. 2.3. у випадку проведення сторонами пролонгації/реструктуризації заборгованості за раніше укладеним договором позики, позика позичальнику надається шляхом погашення Позикодавцем заборгованості за раніше укладеним договором позики та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором, в розмірі що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором позики.

За п. 3.1 договору позичальник здійснює повернення позики і сплачує проценти згідно із загальними умовами та відповідно до графіку платежів.

Згідно п. 6.17. цей договір є укладеним і набуває чинності (вступає в силу) з моменту його підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором і надання позики та діє до повного виконання зобов`язань, що виникають з його договору та/або з порушення його умов.

Договір підписаний ОСОБА_1 19.08.2021 електронний підпис одноразовим ідентифікатором (СМС-код) 5717 (а.с.12-14).

Видача кредиту в сумі 1600 грн на картку НОМЕР_3 *25 підтверджується квитанцією № сервісу Liqpay АТ КБ «Приватбанк» від 19.08.2021 року (а.с.162).

Згідно довідки про ідентифікацію по договору № 12 від 19.08.2021 року підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , з якими укладено договір № 12 від 19.08.2021 ідентифікований ТОВ «Київська торгово - інвестиційна компанія». Акцепт договору позичальником (підписання одноразовим ідентифікатором)- 5717 відправлено на номер НОМЕР_5 (а.с.143).

Згідно довідки по договору позики № 12 від 19.08.2021 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом в розмірі 3682 грн, з яких: тіло кредиту 1600 грн та відсотки - 2082 грн Нарахування відсотків здійснювалось за період з 19.08.2021 по 07.10.2021 року (а.с.15).

18.12.2023 було укладено договір № 18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 12.

Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 12 в розмірі 3682.00 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 1600.00 грн, - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2082.00 грн (а.с.87-90,103).

11.09.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір № 2719686, на умовах якого відповідач отримав 2800 грн у кредит на строк 19 днів з процентною ставкою 2% за кожен день користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту - 532 грн (п. 1.5.1 договору) (а.с.16-20).

Згідно п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 1064,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пункт 1.6. передбачає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 1.7. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору.

Пункт 2.2.2. договору передбачає про нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору.

2.4.1. позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

Згідно п. 2.3.1. договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору

Згідно п. 2.3.1.2. договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору.

Договір підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором S16709. Час: 11.09.2021 року о 13:44 год. (а.с.16).

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , з яким укладено договір № 2719686 від 11.09.2021 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП ідентифікатора): S16709, надіслано на номер телефону НОМЕР_5 (а.с.23).

Видача відповідачу кредиту в сумі 2800 грн за договором підтверджується квитанцією платіжного сервісу АТ КБ «Приватбанк» системою LIQPAY від 11.09.2021 року № , сума кредиту перерахована на рахунок НОМЕР_6 (а.с. 24).

У відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 2719686 від 11.09.2021 року, укладеним з відповідачем, зазначено, що 11.09.2021 року було надано кредит в сумі 2800грн, в цей же день нараховано комісію за надання кредиту в сумі 532 грн, у період з 11.09.2021 року по 29.09.2021 року було нараховано відсотки в розмірі 56 грн в день, в подальшому боржником три рази було ініційовано пролонгацію строку дії договору на пільгових умовах шляхом сплати частини процентів за кредитом, комісії за управління та обслуговування кредиту, частини тіла кредиту загальним строком 45 днів та 60 днів на стандартних умовах (а.с.9-10).

26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу 26-07/2024, за умовами якого позивач набув право вимоги, серед інших, до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2719686 від 11.09.2021 року на суму заборгованості 6348,10 грн, з яких 2240 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3576,10 грн - заборгованість за процентами та 532 грн - заборгованість за комісією, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу 2719686 від 11.09.2021 року (а.с.104-109, 126).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Щодо одноразової комісії за надання кредиту.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке.

Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Так, судом встановлено, що 31.08.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір позики № 75133638, у відповідності до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 12 629.00 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% в день. Дата повернення позики - 30.09.2021 року. Знижена процентна ставка - 0,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) - 2,70%.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 12 629 грн підтверджено довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» про перерахування суми кредиту.

При цьому суд враховує, що пролонгація строку кредитування договором не передбачена та відповідно не здійснювалась, а відтак розмір відсотків за ставкою 1,99%, нарахованих на тіло кредиту 12 629 грн в межах строку кредитування 30 днів, має становити 7 539,51 грн (12 629*1,99%*30 днів). Окрім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості, 30.09.2021 року відповідачем було здійснено платіж у розмірі 2 638,80 грн, які на переконання суду, слід зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту, відтак тіло кредиту за вказаним договором слід стягнути в розмірі 9 990,20 грн.

Стосовно договору №12 від 19.08.2021, укладеного між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 , у відповідності до якого відповідач отримав у кредит кошти в сумі 1 600 грн на строк 20 календарних днів зі зниженою процентною ставкою 2.19% за день від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, та стандартною процентною ставкою 2,60% за день, яка застосовується в межах строку кредитування, зазначеного у п. 1.1 договору (20 днів) в разі, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п.п. 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки.

Як вбачається з умов договору, в останньому пролонгація строку кредитування не передбачена та не здійснювалася, а отже строк на який позичальник надав боржнику грошові кошти у користування за плату становить 20 днів.

Відтак, оскільки погашення заборгованості відповідачем здійснено не було, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 600 грн та відсотки за користування кредитом в сумі 832 грн (1 600 грн* 2,60% * 20 днів). В даному випадку, застосування процентної ставки в розмірі 2,60% є належним, оскільки боржником не виконані умови щодо застосування зниженої процентної ставки.

Крім цього 11.09.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір № 2719686, на умовах якого відповідач отримав 2 800 грн у кредит на строк 19 днів з процентною ставкою 2% за кожен день користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому передбачена комісія за надання кредиту - 532 грн.

Як вбачається з відомості про щоденні нарахування за вказаним договором боржником три рази було ініційовано пролонгацію строку дії договору на пільгових умовах (п. 2.3.1.1. договору), зі сплатою відсотків за користування коштами за ставкою 2%, передбачену п. 1.5.2. договору, шляхом сплати частини процентів за кредитом, комісії за управління та обслуговування кредиту, частини тіла кредиту загальним строком 45 днів та 60 днів пролонгації на стандартних умовах, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням всіх пролонгацій. Відтак загальний строк кредитування збільшився та становив 124 дні. Оскільки відповідачем сплачено в рахунок погашення тіла кредиту 560 грн, тому до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 2240 грн. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, то суд, вивчивши розрахунок заборгованості наданий позивачем до позовної заяви вважає, що останній є обґрунтованим. При цьому, суд зазначає, що нарахування відсотків за період з 02.11.2021 по 13.01.2022 року здійснено первісним кредитором за ставкою нижчою від зазначених у договорі (2% та 5%) та враховано сплату відсотків боржником по договору у загальному розмірі 1391 грн, а відтак, розмір заборгованості за відсотками становить 3576,10 грн.

Окрім цього, кредитний договір передбачає одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 532 грн, яка в повному обсязі відповідачем не була погашена. Наведені приписи ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту.

А отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача за кредитними договорами підлягають до часткового задоволення.

VІІ. Судові витрати.

Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 1206,59 гривень судового збору на користь позивача.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, дійшов такого висновку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 16000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 02.07.2024 року про надання правової допомоги №02-07/2024, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» , які і заявив до стягнення з відповідача.

На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази:

договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року між ТОВ «Факторинг партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с.152-154);

витяг з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року (а.с.163);

прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»(а.с.160);

заявкою на надання юридичною допомоги №1371 від 01.08.2025 року (а.с.161).

Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 16000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився.

Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, з якою також погоджується відповідач.

Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Щодо вимоги представника позивача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, то на підтвердження понесених таких представником відповідача до відзиву надано такі докази: договір №604 про надання правової допомоги від 03.11.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Якубовський та партнери», тарифи на правову допомогу, детальний опис виконаних робіт (надання послуг), по договору №604 від 03.11.2025 року, квитанція №456256 на суму 4080 грн по договору про надання правової допомоги №604 від 03.11.2025 року, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №736 виданого на ім`я Якубовського О.О. 31.05.2010 року, ордер серії АТ №1118797 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Якубовським О.О.

Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 500 грн.

У відповідності до ч.10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відтак суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на надання правничої допомоги в розмірі 500 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість в загальному розмірі 26 309 (двадцять шість тисяч триста дев`ять) грн 51 коп., з яких: за договором № 75133638 від 31.08.2021 року в сумі: 17 529 (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн 71 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту становить - 9 990 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн 20 коп., заборгованість за сумою відсотків - 7 539 (сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн 51 коп.; за договором № 12 від 19.08.2021 року заборгованість в загальному розмірі 2 432 (дві тисячі чотириста тридцять дві) грн, з яких: 1 600 (одна тисяча шістсот) грн - заборгованість за тілом кредиту та 832 (вісімсот тридцять дві) грн - відсотки за користування кредитом; та за договором № 2719686 від 11.09.2021 року в загальному розмірі 6 348 (шість тисяч триста сорок вісім) грн 10 коп., з яких: 2 240 (дві тисячі двісті сорок) грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 576 (три тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн 10 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 532 (п`ятсот тридцять дві) грн - комісія за надання кредиту.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 206 (одну тисячу двісті шість) грн 59 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 500 (п`ятсот) грн.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», вул. Ґедройця Єжи, 6 офіс 521, м. Київ, 03150, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Рішення складене у повному обсязі 02.12.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.