Провадження № 2/369/8788/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В. за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 369/12472/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІ СТОУН ПЛЕНТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої позовні вимоги мотивує наступним.

ОСОБА_1 працював в ТОВ «Юні Стоун Плент» з 01.05.2024 року по 03.03.2025 року за сумісництвом на посаді менеджера із збуту.

03.03.2025 року згідно наказу №147-К/ТР його було звільнено із займаної посади за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України.

В день його звільнення, який він повністю відпрацював на підприємстві, виплата сум заробітної плати та інших сум, що належать йому від підприємства, не була проведена.

За час його роботи ТОВ «Юні Стоун Плент» не було виплачено заробітну плату у загальному розмірі 91199,96 грн., що із вирахуванням податків і зборів становить 55874,60 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 60 коп.), в тому числі компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 6 757,60грн.

Позивач зазначив, що сума заборгованості підтверджена довідкою про заборгованість заробітної плати №0000025 від 10.03.2025 року, підписана головним бухгалтером ТОВ «Юні Стоун Плент» та довідкою Пенсійного Фонду України за формою ОК-7.

Спору щодо суми заборгованості по заробітній платі на день звільнення не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України підприємство повинні виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюється з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна ( годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів ( годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

З наданої довідки про його заробітну плату за останні перед звільненням місяці вбачається:

- в січні 2025 року нарахована заробітна плата становить 29084 грн. 17 коп. з врахуванням податків;

- в лютому 2025 року нарахована заробітна плата 51948 грн. 00 коп. з врахуванням податків

Всього в січні-лютому 2025 року нарахована заробітна плата 81032 грн 17 коп. з врахуванням податків.

Кількість відпрацьованих днів за січень - лютий 2025 року склала 40 днів.

Середньоденна заробітна плата становить 2025 грн. 80 коп. (81032 грн. 17 коп. (заробітна плата за 2 відпрацьовані місяці) / 40 (кількість відпрацьованих днів за 2 місяці) = 2025 грн. 80 коп.).

Позивач в заяві в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» на його користь:

- нараховану, але не виплачену заробітну плату за січень, лютий 2025 року, в тому числі компенсацію за невикористану відпустку, у загальному розмірі 55874,60 гривень;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.03.2025 року по день постановлення рішення.

Зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача складається з судового збору, сплаченого за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2025 року відкрито позовне провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечень щодо такого порядку розгляду справи від учасників справи не надійшло.

Відповідачем відзив на позовну заяву в порядку та строки, встановлені ухвалою про відкриття позовного провадження не подавався.

11.09.2025 року представником відповідача адвокатом Бузівською Н.М. було подано пояснення по справі, в яких заперечується проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки, на думку представника відповідача, довідка про розмір заборгованості по заробітній платі надана позивачем матеріалів справи, підтверджує лише ту, що вказана у ній сума заборгованості це сума по заробітній платі, яка існувала лише на момент звільнення позивача. Розмір заробітної плати позивача, на думку представника відповідача, мав бути підтверджений на момент розгляду справи. В свою чергу, відповідач з причин повного зупинення господарської діяльності не може надати дані щодо існуючої заборгованості по заробітній платі та можливого її погашення.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 працював в ТОВ «Юні Стоун Плент» з 01.05.2024 року по 03.03.2025 року за сумісництвом на посаді менеджера із збуту.

03.03.2025 року його було звільнено із займаної посади за власним бажанням по ст.38 КЗпП України на підставі наказу .

Згідно копії довідки про заборгованість по виплаті заробітної плати №00000025 від 10.03.2025 загальна сума невиплаченої заробітної плати становить 91199 грн. 96 коп., що із вирахуванням податків і зборів становить 55874 грн. 60 коп.

Згідно копії довідки про доходи №00000072 від 31.03.2025 загальна сума доходу за період січень - лютий 2025 року становить 81032 грн. 17 коп.,середньоденна заробітна плата складає 2025 грн. 80 коп.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-7), позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем», також згідно відомостей підтверджується розмір фактичного заробітку (доходу) позивача та сплата страхових внесків.

Положеннями ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. У разі призову роботодавця - фізичної особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період такий роботодавець - фізична особа повинен виконати свої обов`язки, визначені цією статтею, протягом місяця після звільнення з такої військової служби без застосування санкцій та штрафів. На роботодавця - фізичну особу, яка використовує працю домашніх працівників, вимоги цієї статті поширюються з урахуванням положень глави XI-А цього Кодексу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Позивач на підтвердження своїх вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі надав належні докази, в яких містяться фактичні дані щодо предмета спору.

Натомість відповідач жодних доказів на спростування інформації, наданої позивачем, не надав.

Суд звертає увагу, що довідка про заборгованість по виплаті заробітної плати підписана посадовою особою відповідача та містить відбиток печатки відповідача, а індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб ДРЗОДСС (форма ОК-7) сформовані Пенсійним фондом України на підставі даних, які подавав відповідач у своїй звітності про нарахування заробітної плати.

Таким чином, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі.

Як встановлено судом у даному провадженні, порушення права позивача щодо належної оплати його праці триває понад 6 місяців.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100. У даному випадку слід використовувати положення розділу другого даного порядку, а саме, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За таких обставин, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що при вивільненні позивача відповідач не провів з ним всіх необхідних розрахунків.

У зв`язку з чим суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме: з 04.03.2025 року по 03.09.2025 року (останній день шестимісячного строку), що складає 132 робочих днів (березень 2025 - 20, квітень 2025 - 22, травень 2025 - 22, червень 2025 - 21, липень 2025 - 23, серпень 2025 21, вересень 2025 3).

Оскільки позивач був звільнений 03 березня 2025 року, то суд, при нарахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходить з виплат, які нараховані позивачу за січень лютий 2025 року.

Згідно копії довідки про доходи № 00000072 від 31.03.2025 року загальна сума доходу за період січень лютий 2025 року становить 81032 грн. 17 коп. (за січень 2025 року - 29084 грн. 17 коп., за лютий 2025 року 51 948 грн. 00 коп.), середньоденна заробітна плата складає 2025 грн. 80 коп., середньомісячна заробітна плата складає 40516 грн. 09 коп., відпрацьовано 40 днів.

Розрахунок середньоденної заробітної плати позивача перевірений судом, шляхом ділення загальної суми доходу за період січень лютий 2025 року на кількість відпрацьованих робочих днів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 267405 грн. 60 коп. (2025 грн. 80 коп. х 132 робочих днів = 267405 грн. 60 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно Податкового кодексу України та інших нормативних актів відповідач здійснив всі необхідні нарахування і відповідно повинні виплатити позивачу присуджені суми з врахуванням того, що нараховані податкові та інші обов`язкові відрахування будуть перераховані відповідачем до бюджету в установленому законом порядку.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також наведені вище норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, а позов було подано через підсистему «Електронний суд», тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1617 грн. 28 коп.

Сплачений позивачем судовий збір щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за ввесь час затримки розрахунку у в сумі 968 грн 96 коп. суд стягує з відповідача на користь позивача.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 268, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІ СТОУН ПЛЕНТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» (адреса: 49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 9Д, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в розмірі 55874,60 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 60 копійок) без врахування сум податків, зборів і обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» (адреса: 49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 9Д, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі в розмірі 267405 грн. 60 коп. (двісті шістдесят сім тисяч чотириста п`ять гривень 60 копійок), з подальшим утриманням з цієї суми податків, зборів і обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» (адреса: 49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 9Д, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» (адреса: 49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 9Д, ) на користь держави кошти по сплаті судового збору в сумі 1617 грн. 28 коп. (одна тисяча шістсот сімнадцять гривень 28 копійок).

Допустити негайне виконання рішення про присудження з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» на користь ОСОБА_1 виплати заборгованості по заробітній платі за один місяць.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повне рішення складено: 02.12.2025 року.

Суддя А.В. Янченко