Справа № 938/435/22
Провадження № 22-ц/4808/1029/25
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Кузнєцова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду від 24 квітня 2025 року, ухвалене в складі судді Чекан Н.М. в селищі Верховина, повний текст якого складено 05 травня 2025 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 у розмірі 22250,35 доларів США, яка за курсом 36,56 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.08.2022 становить 813472,80 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.12.2006 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №IFVWGA00000024, за умовами якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 7750 доларів США, а остання зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними у строки та в порядку, встановлені договором.

Вказував, що відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим станом на 15.08.2022 має заборгованість у розмірі 22250,35 доларів США, яка за курсом 36,56 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.08.2022 становить 813472,80 гривень та складається із: 3872,83 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 5692,07 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 474,43 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 12211,02 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань.

Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача.

Рішенням Верховинського районного суду від 24 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 в розмірі 4800,69 доларів США, що становить 175513 гривень 23 копійки (по курсу долара США в розмірі 36,56 гривень, встановленому НБУ в гривневому еквіваленті станом на 14.09.2022), з яких: 4153,28 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 151843 гривні 92 копійки - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 647,41 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 23669 гривень 31 копійка заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2632 грн. 70 коп. Стягнуто із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на експертизу в розмірі 19001 грн. 31 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, ухваленим за неповного встановлення обставини, які мають значення для справи.

Зазначає, що рішенням Верховинського районного суду від 20.02.2014 констатовано заборгованість за Кредитним договором №IFVWGA00000024, укладеним 20.12.2006 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , на загальну суму 5305,69 доларів США, на яку звернуто стягнення на предмет іпотеки, та до якої включено 4153,28 доларів США заборгованості за кредитом, 844,55 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом; 150,62 доларів США заборгованості за комісією за користування кредитом; 157,24 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, згідно якого наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже строк дії договору змінився. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Отже, з урахуванням правових позицій Верховного суду України, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, виключає в подальшому можливість нарахування процентів, комісії та пені за кредитним договором.

Таким чином, стверджує, що заборгованість за кредитним договором становить 5305,69 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.102013 складає 42392,46 грн. Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував курс долара США в розмірі 36,56 гривень, а не 7,99 гривень, як було зазначено у рішенні Верховинського районного суду від 20.02.2014, що суперечить законодавству України, зокрема ст. 99 Конституції України, ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 192, 524, 533 ЦК України.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4800,69 доларів США, що становить 38357 грн. 51 коп. (по курсу долара США в розмірі 7,99 гривень, встановленому НБУ в гривневому еквіваленті на 15.10.2013), з яких: 4153,28 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 33184 грн. 70 коп., заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та 647,41 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 5172 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2632 грн. 70 коп. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь витрати на експертизу в розмірі 19001 грн. 31 коп.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погоджується. Зазначає, що банк надав відповідачу кредит в повному обсязі. Однак, остання свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи.

Щодо правомірності нарахування відсотків до повного погашення заборгованості вказує, що таке здійснюється згідно умов договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу не повернуті. А враховуючи, що кредитний договір не є розірваним чи припиненим, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Юрчук С.В. подала відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій наводить такі ж доводи, які зазначені в апеляційній скарзі. Вказує, що рішенням Верховинського районного суду від 20.02.2014 констатовано заборгованість за Кредитним договором №IFVWGA00000024, укладеним 20.12.2006 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , на загальну суму 5305,69 доларів США, до якої включено 4153,28 доларів США заборгованості за кредитом, 844,55 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом; 150,62 доларів США заборгованості за комісією за користування кредитом; 157,24 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

З урахуванням правових позицій Верховного Суду України наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, виключає в подальшому можливість нарахування процентів, комісії та пені за кредитним договором.

Таким чином, заборгованість за Кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 становить 5305,69 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.10 2013 складає 42392,46 грн.

Однак, судом першої інстанції помилково застосовано курс долара США в розмірі 36,56 гривень, а не 7,99 гривень, як було зазначено у рішенні Верховинського районного суду від 20.02.2014 року.

Просить стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4800,69 доларів США, що становить 38357 грн. 51 коп. (по курсу долара США в розмірі 7,99 гривень, встановленому НБУ в гривневому еквіваленті на 15.10.2013), з яких: 4153,28 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 33184 грн. 70 коп., заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та 647,41 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 5172 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2632 грн. 70 коп. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на експертизу в розмірі 19001 грн. 31 коп.

В судовому засіданні апеляційного суду поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Юрчук С.В. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача адвокат Рокетська С.В. в судовому засіданні апеляційного суду поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції щодо задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповіднодонормматеріальногоправаіздотриманнямнормпроцесуальногоправа.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.12.2006 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №IFVWGA00000024, за умовами якого банк надав позичальнику кредит шляхом надання готівкою через касу на строк з 20.12.2006 по 19.12.2016 включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 7000,00 доларів США на реконструкцію квартири, а також у розмірі 750,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; винагороди за надання фінансовою інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту; відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2. даного договору. Період сплати - з «20» по «25» число кожного місяця (т. 1, а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1.3 цього Договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язання за даним договором виступає іпотека квартири: однокімнатна квартира в двоповерховому будинку, АДРЕСА_1 , а також всі інші договори застави, іпотеки, поруки і т.п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором.

У п. 5.1 зазначено, що даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту згідно п. 1 і набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Із Договору іпотеки квартири від 10.01.2007, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Верховинської районної нотаріальної контори Івано-Франківської області Павлюк І.І., вбачається, що предметом договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 33.3 Договору (однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 ) в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (п. 33.1). За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором від 20.12.2006 №IFVWGA00000024, укладеного між банком та ОСОБА_1 (п. 33.2) (т. 1, а.с. 98-103).

Встановлено також, що рішенням Верховинського районного суду від 20.02.2014 у справі №340/897/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідачів та інших осіб із квартири позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 20.12.2006 №IFVWGA00000024, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в розмірі 7000 дол. США, заборгованість за кредитом на загальну суму 5305,69 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.10.2013 складає 42392,46 гривень, а саме: 33184,71 грн. (4153,28 дол. США) - заборгованість за кредитом; 6747,95 грн. (844,55 дол. США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1203,45 грн. (150,62 дол. США) заборгованість по комісії за користування кредитом; 1256,35 грн. (157,24 дол. США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 29,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 14.10.2006, посвідченого державним нотаріусом Верховинської РНДК Павлюком І.І., зареєстрованого в реєстрі за №2202, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки у спосіб, передбачений ст. 41 Закону України «Про іпотеку». Визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації не нижче 50500 грн. В задоволенні позовної вимоги про виселення відповідача та інших осіб відмовлено (т. 1, а.с. 133-135).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.04.2014 вищевказане рішення Верховинського районного суду від 20.02.2014 залишено без змін (т. 1, а.с. 136-137).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду від 20.02.2014 та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.04.2014 (т. 1, а.с. 141).

Рішенням Верховинського районного суду від 27.10.2014 у справі №340/664/14-ц відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації, про виселення із квартири, яка є предметом іпотеки та розташована за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 142-143).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.01.2015 скасовано рішення Верховинського районного суду від 27.10.2014, ухвалено нове, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом з неповнолітніми ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 148-150).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.06.2015 скасовано рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.01.2015, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 1, а.с. 154-155).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.08.2015 скасовано рішення Верховинського районного суду від 27.10.2014 та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації, про виселення із житла (т. 1, а.с. 156-159).

Рішенням Верховинського районного суду від 13.05.2022 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, Верховинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №353, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною 18.02.2019, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , яке передано в іпотеку на підставі договору іпотеки, посвідченого 10.01.2007 державним нотаріусом Верховинської районної державної нотаріальної контори Павлюком І.І. (т. 1, а.с. 170-171).

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 06.08.2024 №23741/23-71 розрахунок заборгованості за кредитом (тілом кредиту), заборгованості по відсотках за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, який поданий позивачем АТ КБ «ПриватБанк» станом на 15.08.2022, не відповідає умовам укладеного Кредитного договору від 20.12.2006 №IFVWGA00000024 та нормам чинного законодавства. Розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором від 20.12.2006 №IFVWGA00000024 з урахуванням умов вказаного кредитного договору, рішення Верховинського районного суду від 20.02.2014 в справі №340/897/13-ц, введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та введення на території України воєнного стану від 24.02.2022, станом на 15.08.2022 документально підтверджується в сумі 5305,69 дол. США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 194021,66 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 4153,28 дол. США (в гривневому еквіваленті 151879,64 грн.); заборгованість по процентам 844,55 дол. США (в гривневому еквіваленті 30884,01 грн.), заборгованість по комісії за користування кредитом 150,62 дол. США (в гривневому еквіваленті 5507,96 грн.), пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 157,24 дол. США (в гривневому еквіваленті 5750,05 грн.). В межах наданих документів отримання ОСОБА_1 коштів за Кредитним договором № IFVWGA00000024 від 20.12.2006 за період з 23.10.2013 по 02.02.2023 не вбачається (т. 4, а.с. 10-22).

Із додатку №1, долученого до Висновку експерта №23741/23-71 результату дослідження банківської виписки по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» по клієнту ОСОБА_1 за період 20.12.2006 до 05.12.2023 щодо виконання зобов`язань за Кредитним договором від 20.12.2006 №IFVWGA00000024, останньою здійснено погашення заборгованості після 20.02.2014, а саме: 11.03.2014 200 дол. США, 19.05.2014 25 дол. США, 30.05.2014 30 дол. США, 16.06.2014 - 30 дол. США, 17.07.2014 60 дол. США, 17.09.2021 160 дол. США, загальний розмір погашень 505 дол. США (т. 4, а.с. 23).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач, вимоги якого не задоволені за рахунок іпотечного майна, повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, але нарахованих тільки по час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, тобто на загальну суму 5305,69 доларів США. Також суд погодився з Висновком судової економічної експертизи від 06.08.2024 щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 , врахував добровільну сплату відповідачем грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором після 20.02.2014, тобто на загальну суму 505 дол. США, і прийшов до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором від 20.12.2006 №IFVWGA00000024 становить 4800,69 доларів США (5305,69-505), яка складається із: 4153,28 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 647,41 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом.

При цьому, зважаючи на зазначене, враховуючи, що в договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, а ст. 533 ЦК України передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором (що й стало підставою для звернення позивача з позовом за захистом свого права), суд вважав за необхідне ухвалити рішення про стягнення грошової суми у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову. Тобто заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 становить 4800,69 доларів США, що в гривневому еквіваленті встановленого НБУ станом на 14.09.2022 (дата подання позову) в розмірі 36,56 гривень, відповідає 175513, 23 гривень, з яких 4153,28 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 151843,92 гривні заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 647,41 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 23669, 31 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом.

А враховуючи сплату відповідачем 17.09.2021 160 дол. США, яку також сторона відповідача просила врахувати під час розрахунку заборгованості, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо подання позову до суду.

У зв`язку із частковим задоволення позову суд визначив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2632,70 грн. (175513,23 * 12202,09 / 813472,80) та 19001,31 грн. витрат на проведення експертизи (813472,80 - 175513,23) * 24228,89 / 813472,80).

Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Отже, суд першої інстанції, враховуючи рішення Верховинського районного суду від 20.02.2014 у справі №340/897/13-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.04.2014, Висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 06.08.2024 №23741/23-71, правильно виснував, що позивач використав право вимоги дострокового повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись до суду із вказаним позовом, чим змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів за договором, тому його вимоги про стягнення процентів, комісії та пені, нарахованих після звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору не підлягають задоволенню.

Також судом вірно враховано, що зазначено у Висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 06.08.2024 №23741/23-71, і не заперечено сторонами, що після 20.02.2014 ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 505 дол. США. Тому судом обґрунтовано зменшено заборгованість по процентах за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором на вказану суму.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково застосував курс долара США в розмірі 36,56 гривень, а не 7,99 гривень, як було зазначено у рішенні Верховинського районного суду від 20.02.2014, є безпідставними.

Так, відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Такий правовий висновок викладений, зокрема у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №6-1672цс16 та в постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №414/1447/16-ц.

Звертаючись до суду з позовом, банк просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором за курсом НБУ на дату звернення з позовом.

Таким чином, враховуючи вимоги позову, вищевказані норми права, судом правомірно розраховано борг по курсу долара США, встановленому НБУ в гривневому еквіваленті станом на день звернення з позовом. А зазначений у рішенні Верховинського районного суду від 20.02.2014 курс долара США не є курсом на дату платежу по вказаній заборгованості.

Разом з тим, що стосується розміру стягнутого судом тіла кредиту, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006, зокрема, в частині тіла кредиту 3872,83 доларів США станом на 15.08.2022.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (див. постанову Верховного Суду від 02 червня 2022 року в справі №602/1455/20).

Верховний Суд зауважує, що суд обмежений вимогами диспозитивності цивільно-процесуального судочинства та не може вийти за межі позовних вимог (постанови Верховного Суду від20 листопада2024 року у справі №953/21577/20 (провадження №61-17044св23), від 06 листопада 2024 року у справі №308/5527/22 (провадження №61-7347св24)).

Оскільки позивач не просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 4153,28 доларів США, і таку не обґрунтовував, то підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Тому рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 в розмірі 4520,24 доларів США, що становить 165259 грн. 97 коп. (по курсу долара США в розмірі 36,56 грн., встановленого НБУ в гривневому еквіваленті станом на 14.09.2022), з яких: 3872,83 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 141590 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 647,41 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 23669 грн. 31 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно із ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на зміну рішення і часткове задоволення позову, із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2479 грн. 46 коп., сплачений за подання позовної заяви, а з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 19305 грн. 58 коп. витрат на експертизу.

Також з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 278 грн. 21 коп., сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Верховинського районного суду від 24 квітня 2025 року змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) заборгованість за Кредитним договором №IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року в розмірі 4520,24 доларів США, що становить 165259 (сто шістдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 97 коп. (по курсу долара США в розмірі 36,56 грн., встановленого НБУ в гривневому еквіваленті станом на 14.09.2022), з яких:

- 3872,83 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 141590 (сто сорок одна тисяча п`ятсот дев`яносто) грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

- 647,41 доларів США, що по курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 23669 (двадцять три тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн. 31 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) судовий збір у розмірі 2479 (дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн. 46 коп., сплачений за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на експертизу в розмірі 19305 (дев`ятнадцять тисяч триста п`ять) грн. 58 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 278 (дві сімдесят вісім) грн. 21 коп., сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 01 грудня 2025 року.