Номер провадження: 22-ц/813/2814/25
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

12 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з АТ КБ «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошті у розмірі 14 773,50 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят три гривні 50 коп.). Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 14 773,50 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят три гривні 50 коп.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08 грудня 2023 року о 14 год. 53 хв. АТ КБ «Приватбанк», через Систему «Приват24», здійснив транзакцію №Р24АD1111 переказ власних коштів з рахунку ОСОБА_1 (код платника НОМЕР_1 , рахунок платника НОМЕР_2 , надавач платіжних послуг платника АТ КБ «Приватбанк») на рахунок отримувача: НОМЕР_3 у розмірі 14773,50 грн, з них 14 700 грн сума переказу, 73,50 грн комісія.

Позивач стверджує, що згоду на проведення спірної транзакції не надавав, не здійснював вхід в Систему «Приват24», не підписував платіжну інструкцію щодо спірної транзакції. Зазначає, що дзвінків та смс-повідомлень на фінансовий номер позивача не надходило.

В обґрунтування наявності моральної шкоди зазначає, що життя позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок дій відповідача позивачем понесено моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які позивач планував реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів. Крім того, позбавлення позивача коштів, отриманих як заробітна плата створило необхідність створення фінансових зобов`язань перед третіми особами, унеможливило реалізацію планів напередодні свят.

У зв`язку з наведеним, позивач звернулася з цим позовом за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2024 року задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, - відмовлено.

Суд першої інстанції керувався тим, що недоведеність, а отже відсутність порушення права позивача, тягне за собою відмову у його захисті судом і, відповідно, має наслідком відмову у позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 року та ухвалити нове рішення щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових коштів у розмірі 14 773,50 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят три гривні 50 коп.), стягнення з АТ КБ «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральної шкоди у розмірі 14 773,50 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят три гривні 50 коп.).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надано наявні в нього докази щодо неотримання ним від відповідача, а отже й неможливість передачі/втрати тощо будь-яким третім особам:

- підтвердження входу в систему Приват24 через додаткову перевірку Клієнта будь-яким шляхом на підтвердження виконання відповідачем абзацу 3 підпункту 2.3.1.2.10.1 Умов та Правил надання банківських послуг чинних на момент спірної транзакції,

- підтвердження підписання Платіжної інструкції для проведення 08.12.2023 о 14.53 транзакції Р24АВ1111 шляхом введення одноразового паролю ОТР та/або шляхом зчитування ОЯ коду та/або перевіркою ПІН-коду Платіжної картки та/або шляхом ГУП дзвінка та/або дзвінка оператора ОКЦ на Фінансовий номер телефону,

інформації про авторизацію під час, якої проведено транзакції Р24А01111.

Крім того, зміст аудіозапису, на який посилався суд в рішенні, містить запитання оператора щодо передачі паролю від Приват24 та відповідь щодо можливої передачі.

Таким чином, позивачем надано до позову докази відсутності надходження будь-яких повідомлень для підтвердження спірної транзакції, що в свою чергу є доказом недотримання Банком приймання платіжної інструкції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У поясненні на апеляційну скаргу представник АТ «Комерційний банк «Приватбанк» зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до чинного законодавства України Банк здійснює надання банківських послуг необмеженому колу осіб на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (далі Умови), які розміщуються на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.4.5.1 Умов Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству.

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою (п.1.1.10.10.3 Умов).

Саме позивач здійснив свідомо несвідоме повідомлення третім особам своїх персональних даних, а саме пароль входу до власного Приват24, що забезпечило третім особам доступ до його рахунків в ПриватБанку.

Крім того, позивач не довів наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання моральної шкоди.

Пояснення учасників справи

У судовому засіданні, представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвокат Яковлєва-Ангеловська О.А. надала пояснення, в яких зазначила, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним, чином, що підтверджується довідкою про доставку електронної повістки до його електронного кабінету, причини неявки суду не повідомив.

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року в справі №120/4298/21-а вказано, що: «пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що 08 грудня 2023 року о 14 год. 53 хв. АТ КБ «Приватбанк» через Систему «Приват24» здійснив транзакцію №Р24АD1111 переказ власних коштів з рахунку ОСОБА_1 (код платника НОМЕР_1 , рахунок платника НОМЕР_2 , надавач платіжних послуг платника АТ КБ «Приватбанк») на рахунок отримувача: НОМЕР_3 у розмірі 14773,50 грн, з них 14 700 грн сума переказу, 73,50 грн комісія.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Закон України «Про платіжні послуги» № 1591-ІХ від 30 червня 2021 року визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Відповідно до п. 20 ст. 38 Закону № 1591-ІХ, користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний:

1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором;

2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом;

3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;

4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції;

5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Статтею 42 Закону № 1591-ІХ передбачено:

1. Надавач платіжних послуг платника зобов`язаний отримати згоду платника на виконання кожної платіжної операції, крім випадків, передбачених цим Законом.

3. Порядок надання згоди на виконання платіжної операції визначається договором між платником та надавачем платіжних послуг платника.

4. Платіжна операція вважається акцептованою після надання платником згоди на її виконання. Якщо немає згоди платника на виконання платіжної операції, - така операція вважається неакцептованою, якщо інше не передбачено цим Законом.

5. Надавач платіжних послуг платника за виконання неакцептованих платіжних операцій несе відповідальність, передбачену цим Законом.

6. Згода на виконання платіжної операції (пов`язаних між собою платіжних операцій) може бути надана платником надавачу платіжних послуг платника особисто, через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції або через отримувача.

7. Згода на виконання платіжної операції (пов`язаних між собою платіжних операцій), крім платіжних операцій, що здійснюються для виконання платником грошових зобов`язань перед надавачем платіжних послуг платника, може бути відкликана платником у будь-який час, але не пізніше настання моменту безвідкличності платіжної інструкції відповідно до цього Закону.

8. У разі відкликання згоди на виконання платіжної операції така платіжна операція вважається неакцептованою. У разі відкликання згоди на виконання пов`язаних між собою платіжних операцій такі подальші виконані платіжні операції вважаються неакцептованими.

9. Форма та порядок надання розпорядження платника про відкликання згоди на виконання платіжної операції визначаються договором між платником та надавачем платіжних послуг платника.

Пунктом 1 ст.45. Закону № 1591-ІХ передбачено, що платіжна інструкція може бути відкликана:

1) платником - під час дебетового або кредитового переказу до моменту списання коштів з рахунку платника, за умови погодження з надавачем платіжних послуг платника, а в разі ініціювання дебетового переказу - додатково, за умови погодження з отримувачем;

4) платником - до настання дати валютування, за умови надання розпорядження про відкликання платіжної інструкції до кінця операційного часу, що передує даті валютування.

Пунктом 2 статті 45. Закону № 1591-ІХ встановлено, що після списання коштів з рахунку платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції.

Згідно п. 5 ст. 87 Закону № 1591-ІХ передбачено, що до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Загальні вимоги Національного банку до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням визначенні Положенням «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» (затверджена - Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 164) (далі - Положення № 164).

Частиною 1 пункту 136 розділу VII. Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення № 164, встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Пунктом 140 Положення № 164 встановлено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг (далі Умови), які розміщуються на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування:

- клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою (п.1.1.10.10.3);

- п. 2.1.4.5.1 Умов Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству;

- згідно п. 2.1.4.5.2 Умов клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї;

- відповідно до п. 2.1.4.12.3 Умов Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних;

- пунктом 2.1.4.12.8 Умов встановлено, у разі, якщо Клієнт дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у постанові Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23), зазначив, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

За приписами ст.ст. 1066, 1068 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивач користується послугами відповідача, та визнає факт користування платіжною карткою, що свідчить про укладення сторонами договору на визначених ними умовах про надання та обслуговування. Позивач телефон, номер телефону або платіжну картку не втрачав.

На момент звернення позивача до банку, кошти з його рахунку були списані, a тому настав момент безвідкличності платіжної інструкції.

Також, з запису розмови ОСОБА_1 з контактним центром ПриватБанку, яка відбулася 2023-12-08 15:36:04, вбачається, що позивач здійснив повідомлення третім особам своїх персональних даних, а саме пароль входу до власного Приват24, що забезпечило третім особам доступ до його рахунків в ПриватБанку.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про платіжні послуги», Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів та Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки самостійно передав пін-код від картки невстановленим особам, а також здійснив підтвердження входу в Приват24, що дало змогу шахраям отримати всі дані карток, а також доступ до Приват24.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту незаконного переказу грошових коштів з його карткового рахунку з вини банку, а тому відповідач не повинен нести відповідальність за ці операції. Позивач не спростував обставин, на які посилався представник банку та не навів доводів, які б підтверджували списання коштів з його рахунку внаслідок неправомірних (шахрайських) дій інших осіб.

Враховуючи, що переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбувся внаслідок його необачної поведінки, не надання ним належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з його карткового рахунку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає що така вимога є похідною від вимоги про стягнення грошових коштів, у задоволені яких місцевим судом відмовлено.

Суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволені зазначених вимог, оскільки, позивачем не доведено наявність моральної шкоди та підстави для її відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький