Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/604/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

08 грудня 2025 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Діброви О.В.,

з секретарем Ніконенко О.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до ОСОБА_1 з позовом, в якому просить стягнути з нього заборгованість за договором позики в сумі 22685 гривень, з яких: 6980 гривень заборгованість за основною сумою боргу та 15705 гривень заборгованість за відсотками, й витрати, що пов`язані за сплатою судового збору в сумі 3028 гривень й 1514 гривень судових витрат, що пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпеченням доказів.

Свої вимоги мотивує тим, що 11 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який було підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач, отримавши у кредит грошові кошти в сумі 7000 гривень, зобов`язання за вказаним договором щодо їх повернення належним чином не виконав, в результаті чого і виникла зазначена вище заборгованість. Крім цього, зазначає, що 24 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» передало всі належні йому права вимоги позивачу.

Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи й за його відсутності, відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 11 грудня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту №18384-12/2023 (надалі-Договір), згідно з яким останній надано кредит у сумі 7000 гривень на строк 120 днів, тобто до 08 квітня 2024 року, з процентною ставкою 2,50 % в день, реальна річна процентна ставка 101091,05 %, орієнтовна загальна вартість кредиту - 28000 гривень. Зазначений договір відповідач підписав електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором W1289.

Відповідно до пункту 1.1 Договору 3 Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.6 Договору 3 визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5355-28хх-хххх-1883, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами.

Згідно з пунктом 7.1 Договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін.

11 грудня 2023 року через сервіс онлайн платежів iРay.ua на картковий рахунок № НОМЕР_1 було зараховано кошти у сумі 7000 гривень.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що загальна заборгованість відповідача за кредитним договором №18384-12/2023 від 11 грудня 2023 року складає 22685 гривень, у тому числі: 6980 гривень основний борг, 15705 гривень борг за відсотками.

24 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24052024, за умовами якого перше передало останньому за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні первісному кредитору права вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до боржників, вказаних у реєстрі боржників, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу позивачу було відступлено право вимоги до ОСОБА_1 , порядковий номер 2654, за кредитним договором №18384-12/2023, в сумі 22685 гривень.

Плата за договором факторингу №24052024 позивачем була здійснена 30 травня 2024 року на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» в сумі 6971277 гривень 86 копійок.

Вказані вище обставини підтверджуються копією договору про надання фінансового кредиту №18384-12/2023 (а.с.5-7), копією паспорту споживчого кредиту (а.с.9-10), копією довідки он-лайн сервісу iРay.ua (а.с.11), розрахунку заборгованості за кредитним договором 18384-12/2023 (а.с.12-13), копією договору факторингу №2405224 від 24 травня 2024 року (а.с.15-17), витягом з реєстру боржників (а.с.20) й копією платіжної інструкції №21383 від 30 травня 2024 року (а.с.19).

Обмірковуючи правомірність та обґрунтованість позовних вимог, суд зважає на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Тобто, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором №18384-12/2023 від 11 грудня 2023 року й має сплатити заборгованість у сумі 22685 гривень.

Отже, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 гривень, який за правилами статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Представник позивача у позовній заяві просив також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що визначені пунктом 3 частини 3 статті 133 ЦПК України, а саме, витрати, що пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

З огляду на положення статті 140 ЦПК України, зокрема частини 1, у якій вказано, що розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат, суд вважає, що такі судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки представником позивача не було надано суду доказів на підтвердження факту здійснення відповідних витрат.

Керуючись статтями 205, 207, 525, 530, 610-612, 625, 626, 628 638, 639, 1048, 1054, 1055 ЦК України, статтями 3, 10, 133, 140, 141, 206, 263, 265, 273, 294 ЦПК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №18384-12/2023 від 11 грудня 2023 року в сумі 22685 гривень, у тому числі: 6980 гривень заборгованість за основною сумою боргу та 15705 гривень заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на сплату судового збору у сумі 3028 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Про перегляд заочного рішення відповідачем до Народицького районного суду Житомирської області може бути подана заява протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014, рахунок № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк».

Представник позивача: Грибанов Денис В`ячеславович, місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повне рішення суду складено 08 грудня 2025 року.

Суддя: Олександр ДІБРОВА