ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5955/24Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/817/899/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участю секретаря судового засідання Дідух М.Є.,

представника апелянта адвоката Моленя Р.Б.,

представника відповідача адвоката Кравченка Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/5955/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2025 року, ухвалене суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 29 травня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 (далі позивач) адвокат Молень Р.Б. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі відповідач, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.07.2019 між страхувальником ОСОБА_2 та страховиком ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» укладено Договір страхування № 710594430.19 добровільного страхування засобів, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків. Предметом договору є майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

12.08.2019 близько 12 год дружина страхувальника ОСОБА_3 припаркувала автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: вул.Шевченка, 6, м.Бережани, Тернопільська область. Повернувшись до припаркованого автомобіля близько 13:30 год ОСОБА_3 виявила пошкодження автомобіля, після чого повідомила відповідача про подію по телефону. Відповідач не забезпечив виїзд комісара на місце події, мотивуючи це відсутністю аварійного комісара в Тернопільській області. За рекомендацією представника відповідача Бутова Н.М. повідомила працівників патрульної поліції про подію, які по приїзду на місце події склали адміністративний протокол.

19.08.2019 позивач надав свій пошкоджений автомобіль відповідачу для огляду. Після огляду представником відповідача транспортного засобу складено повідомлення про випадок та подано заяву про отримання страхового відшкодування. Згідно з рахунком на оплату загальна вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 35451.28 грн.

04.09.2019 позивач отримав відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування, так як автомобіль отримав пошкодження під час руху транспортного засобу і ці пошкодження не могли бути отримані при обставинах, вказаних водієм, що підтверджується висновком експерта №103/19 від 04.09.2019. Тобто відповідач вважає, що позивач свідомо подав неправдиві відомості про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Однак позивач вважає, що висновок експертизи №103/19 від 04.09.2019 є необ`єктивним, наданий експертом без огляду транспортного засобу. При цьому, у висновку відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність. У зв`язку з цим позивач самостійно звернувся до іншої експертної установи, яка надала висновок №3623/20-22 від 04.05.2020. Вказаний висновок спростовує висновки, викладені у висновку експерта, підготовленого на замовлення відповідача. За таких обставин вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування неправомірною.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування за Договором страхування №710594430.19 добровільного страхування засобів наземного транспорту в сумі 35451.28 грн, витрачених на ремонт транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 20123.98 грн, а також три проценти річних від простроченої суми, що становить 4815.93 грн, на підставі ст.625 ЦК України, та пені у розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення від суми страхового відшкодування, що становить 1759092.51 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2025 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Молень Р.Б. подав на нього апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує, що на вирішення експертиз, які проводили експерти Ломакін Б.В. та ОСОБА_4 , судом не було поставлено питання «у яких моделей транспортного засобу присутні виступаючі частини на такій невеликій висоті, щоб завдати пошкодження, згідно обставин, вказаних страхувальником». Отже, відсутність у висновках експертів такої інформації не може бути підставою для відхилення їх загалом, що узгоджується також із ч.6 ст.102 ЦПК України та позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2018 у справі №387/266/17. З огляду на зазначене вище, відхилення судом першої інстанції висновків експертів Ломакіна Б.В. та Романюка О.Б. вважає необґрунтованим та безпідставним.

Також зазначає, що у своєму висновку №111/24 від 31.05.2024 судовий експерт Скороход К.М. вказує на те, що пошкодження кузова автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , виникли під час руху автомобіля назад до слідоутворюючого об`єкта, тому пояснення водія стосовно того, що автомобіль отримав весь комплекс пошкоджень задньої частини кузова у нерухомому стані технічно не спроможні. Водночас, експерту Скороход К.М. не було надано для проведення дослідження жодної інформації про такий «слідоутворюючий об`єкт», його наявність чи відсутність на місці події, ознаки, технічні характеристики, обміри, матеріал виготовлення тощо. Матеріали справи взагалі не містять відомостей про те, що на місці події знаходяться будь-які «слідоутворюючі об`єкти» відповідної висоти. Під час здійснення експертизи експерт Скороход К.М. не вимагав від особи, яка замовила проведення експертизи, їх надати чи надати фіксацію їх існування загалом. Подані експертові Скороход К.М. об`єкти дослідження не були і не є достатніми для здійснення зазначеного вище висновку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Страхова компанія «ІНГО» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2025 залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Вказує, що судом належним чином було досліджено усі докази у справі, в тому числі висновки експертів, яким надав вірну оцінку, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що експертом, залученим відповідачем, було встановлено невідповідність пошкоджень автомобіля обставинам ДТП. У зв`язку із цим, враховуючи, що страхувальником було надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, була наявна підстава для відмови у виплаті страхового відшкодування. Також позивач не надав жодного доказу підтвердження факту ДТП та відповідно факту настання страхового випадку. Тому у страховика немає обов`язку сплатити страхове відшкодування. Вважає, що висновок експерта №103/19 від 04.09.2019 складений без порушення вимог законодавства, оскільки Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень не встановлює обов`язку безпосереднього огляду експертом транспортного засобу. А дослідження може бути проведено за допомогою фотографій пошкодженого автомобіля, які і були надані експерту. Вважає, що висновок експерта №3623/20-22 від 04.05.2020, який підготовлено на замовлення позивача, не є належним доказом у даній справі, оскільки експерт дослідив не обставини ДТП, механізм виникнення пошкоджень на транспортному засобі, а «категоричність висновків» експерта зроблених у висновку експертизи №103/19 від 04.09.2019.

Також вказує, що п.8.5 Договору страхування передбачено відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочки, але не більше 10% від суми боргу. Отже, розмір пені не може перевищувати 3545,12 грн. (10% від суми боргу 35451,28 грн.).

Крім того зазначає, що судовий експерт Романюк О.Б., відповідаючи на перше питання, не обґрунтував свій висновок від 30.12.2024 та не зазначив свої методи дослідження, а тому вважає єдиними у справі належними та допустимими доказами висновки експертів від №103/19 від 04.09.2019 та №111/24 від 31.05.2024.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Заслухавши доповідача, представників сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

20.06.2019 між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (страховиком) та ОСОБА_2 (страхувальником) укладено договір страхування №710594430.19.

Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 . Страхова сума 510000.00 грн. Франшиза за всіма страховими випадками 0 грн (п.2.1 договору). Строк дії договору з 19.07.2019 до 18.07.2020 (п.5.1 договору).

Відповідно до п.2.2 договору, страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів; попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону.

Страховик має право з`ясовувати причини, обставини та наслідки страхового випадку, перевіряти всі надані документи (п.8.3.2 договору).

Згідно із пунктами 12.1.3, 12.1.4 договору підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є: подання страхувальником або його представником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; встановлення експертами/фахівцями невідповідності пошкоджень ТЗ обставинам ДТП.

Власником автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

19.08.2019 ОСОБА_2 подав до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» повідомлення про випадок (справа №2074686). Згідно з повідомленням 18.08.2019 у м.Бережани Тернопільської області відбулась ДТП, а саме наїзд на застрахований транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , іншого транспортного засобу, що зник з місця події. Виявлено пошкодження кришки багажника та заднього бампера.

19.08.2019 представником ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» складено акт огляду транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахованого за полісом №710594430.19. В ході огляду встановлено такі пошкодження: бампер задній деформовано, вм`ятина; накладка (хром) бампера деформовано; відбивачі світла розламані; нижня накладка бампера деформовано; кришка (дверка) багажника ЛФП, подряпини; емблема «рassat» - подряпина. Пошкодження, що не мають відношення до страхового випадку відсутні.

04.09.2019 судовим експертом Скороходом Костянтином Миколайовичем надано висновок експертного транспортного-трасологічного дослідження №103/19, за заявою ПрАТ «ІНГО Україна». На дослідження надано цифровий носій з копіями матеріалів страхової справи, а саме: фотографії пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , повідомлення про випадок. На вирішення експерту поставлене питання: «Пошкодження на автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , виникли під час руху чи знаходженні автомобіля в нерухомому стані?» Висновок: «Згідно з проведеним дослідженням експерт може стверджувати, що пошкодження кузова автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , виникли під час руху автомобіля назад до слідоутворюючого об`єкта, тому пояснення водія стосовного того, що автомобіль отримав весь комплекс пошкоджень у нерухомому стані технічно не спроможні».

Відповідно до листа ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» №3023 від 04.09.2019, страховик, посилаючись на п.п.12.1.3, 12.1.4 Договору страхування №710594430.19, п.п.15.1.3, п.15.1.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаско), п.3 ст.26 Закону України «Про страхування», п.3 ст.991 ЦК України відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування. Зазначено, що згідно з висновком експертного дослідження №103/19 від 04.09.2019 комплекс пошкоджень був отриманий під час руху автомобіля та не міг утворитись при обставинах, вказаних у поясненнях водія.

Згідно з розрахунком на оплату №13 від 27.04.2020, складеного ТОВ «Джерман Авто-Тернопіль», вартість запасних частин та послуг для ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» складає 35451.28 грн разом з ПДВ.

04.05.2020 судовим експертом Тернопільського відділення Київського НДІСЕ МЮ України Ломакіним Б.В. зроблено висновок за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи №623/20-22, за заявою ОСОБА_2 для розгляду у судовому засіданні. На вирішення експерту поставлене питання: «Чи має дана експертиза підстави технічного характеру для категоричного висновку про те, що пошкодження задньої частини автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , утворились в процесі зіткнення з перешкодою, під час руху автомобіля заднім ходом?» Висновок: «Дана експертиза не має підстав технічного характеру для категоричного висновку про те, що пошкодження задньої частини автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , утворились в процесі зіткнення з перешкодою, під час руху вказаного автомобіля заднім ходом».

31.05.2024 судовим експертом Скороходом Костянтином Миколайовичем складено висновок за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи №111/24, за заявою АТ СК «ІНГО», для подання до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі №607/5955/24 за позовом ОСОБА_2 до АТ «СК «ІНГО» про стягнення страхового відшкодування. На дослідження надані фотографії пошкодженого автомобіля, копія повідомлення про випадок; копія акту огляду транспортного засобу. На вирішення експерту поставлене питання: «Пошкодження на автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , виникли під час руху чи знаходження автомобіля в нерухомому стані?: Висновок: «Згідно із проведеним дослідженням експертом встановлено, що пошкодження кузова автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , виникли під час руху автомобіля назад до слідоутворюючого об`єкта, тому пояснення водія стосовно того, що автомобіль отримав весь комплекс пошкоджень задньої частини кузова у нерухомому стані технічно не спроможні».

Ухвалою суду від 23.07.2024 у даній справі призначено судову транспортно-трасологічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи могли пошкодження задньої лівої частини автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , утворитись за обставин, вказаних водієм ОСОБА_2 в повідомлені про випадок в м.Бережани від 19.08.2019?

2. Пошкодження на автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 виникли під час руху чи знаходженні автомобіля в нерухомому стані?

На виконання вищевказаної ухвали суду 30.12.2024 судовим експертом Тернопільського НДЕКЦ МВС Романюком Олександром Богдановичем складено висновок №СЕ-19/120-24/9012-ІТ.

Згідно з висновком утворення пошкоджень задньої лівої частини автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , за обставин вказаних водієм ОСОБА_2 в повідомленні про випадок в м.Бережани від 19.08.2019, згідно якого відбувся наїзд на транспортний засіб іншого транспортного засобу, що зник з місця події, не виключається. Вирішити питання щодо перебування автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , в момент утворення пошкоджень та слідоутворень в задній лівій частині, в рухомому чи нерухомому стані, неможливо. Обумовлено це тим, що під час дослідження цих пошкоджень не було виявлено характерних ознак, які б виступали інформативними ознаками та давали б змогу з певною вірогідністю визначити стан цього автомобіля (рухомого чи не рухомого), а також відсутністю іншого слідоутворюючого об`єкту, який спричинив ці пошкодження.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач (страховик) діяв відповідно до вимог закону та положень укладеного між сторонами договору та обґрунтовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на п.п.12.1.3, 12.1.4 Договору страхування №710594430.19, п.п.15.1.3, 15.1.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаско), п.3 ст.26 Закону України «Про страхування», п.3 ст.991 ЦК України, так як пошкодження були отримані під час руху автомобіля та не могли утворитись при обставинах, вказаних у поясненнях водія.

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги лише висновок експерта Скорохода К.М. №111/24 від 31.05.2024, який, на думку суду, обґрунтовано доводить те, що автомобіль позивача під час спричинення пошкоджень перебував у русі, а саме здійснював рух назад до слідоутворюючого об`єкта.

З таким рішенням колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, яка передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2023 в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).

Згідно із частинами першою, третьою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при:

(1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін;

(2) розірванні договору в судовому порядку;

(3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом;

(4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України;

(5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)

(див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18)).

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина перша статті 6 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Статтею 17 Закону України «Про страхування» визначено, що Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Правила страхування повинні містити:

- предмет договору страхування;

- порядок визначення розмірів страхових сум та (або) розмірів страхових виплат; страхові ризики;

- виключення із страхових випадків і обмеження страхування;

- строк та місце дії договору страхування;

- порядок укладення договору страхування;

- права та обов`язки сторін;

- дії страхувальника у разі настання страхового випадку;

- перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків;

- порядок і умови здійснення страхових виплат;

- строк прийняття рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат;

- причини відмови у страховій виплаті або виплаті страхового відшкодування;

- умови припинення договору страхування;

- порядок вирішення спорів;

- страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя;

- страхові тарифи та методику їх розрахунку за договорами страхування життя;

- особливі умови.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Згідно з пунктами 1-3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику;

3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Положеннями статті 21 Закону України «Про страхування» визначені обов`язки страхувальника, а саме страхувальник зобов`язаний:

- своєчасно вносити страхові платежі;

- при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику;

- при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору;

- вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку;

- повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним (стаття 981 ЦК України).

Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Тлумачення статей 990, 991 ЦК України, частини другої статті 8, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до положень статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.08.2019 ОСОБА_2 подав до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» повідомлення про випадок (справа №2074686). Згідно з повідомленням 18.08.2019 у м.Бережани Тернопільської області відбулась ДТП, а саме наїзд на застрахований транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , іншого транспортного засобу, що зник з місця події. Виявлено пошкодження кришки багажника та заднього бампера.

Відповідно до листа ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» №3023 від 04.09.2019, страховик посилаючись на п.п.12.1.3 (подання страхувальником або його представником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку), 12.1.4 (встановлення експертами/фахівцями невідповідності пошкоджень транспортного засобу обставинам ДТП) Договору страхування №710594430.19, п.п.15.1.3, 15.1.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаско), п.3 ст.26 Закону України «Про страхування», п.3 ст.991 ЦК України відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування. Зазначено, що згідно з висновком експертного дослідження №103/19 від 04.09.2019, складеного судовим експертом Скороходом К.М. на замовлення ПрАТ «ІНГО Україна», пошкодження кузова автомобіля виникли під час руху автомобіля назад до слідоутворюючого об`єкта, та не міг утворитись при обставинах, вказаних у поясненнях водія.

Зазначений висновок експерта, як вбачається з його змісту, не містить інформації про те, що при його виготовленні експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також у ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду.

Разом з тим, за заявою АТ «СК «ІНГО», 31.05.2024 судовим експертом Скороходом К.М. повторно складено висновок експерта №111/24, згідно з яким пошкодження кузова автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 виникли під час руху автомобіля назад до слідоутворюючого об`єкта. Даний висновок підготовлений для подання до суду, а експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Окрім вказаних вище висновків експертів, у матеріалах справи наявні також висновки експертів Тернопільського відділення Київського НДІСЕ МЮ України від 04.05.2020 №623/20-22 ОСОБА_5 , долученого позивачем до позовної заяви, а також Тернопільського НДЕКЦ МВС від 30.12.2024 №СЕ-19/120-24/9012-ІТ ОСОБА_4 , який складений на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024.

Надаючи оцінку зазначеним висновкам експертів, суд першої інстанції виходив з того, що саме висновок експерта ОСОБА_6 є обґрунтованим, послідовним та узгоджується із долученими до висновку фотографіями пошкодженого авто, зроблений на основі належного аналізу пошкоджень, зокрема нижньої накладки бампера, та не викликає сумнівів у суду.

Суд погодився з категоричним висновком судового експерта ОСОБА_6 про те, що автомобіль під час спричинення пошкоджень перебував у русі, а саме здійснював рух назад до слідоутворюючого об`єкта, оскільки нижня накладка бампера в лівій частині має пошкодження у вигляді деформації, яка розташована нижче, ніж бампер іншого автомобіля і виникла від виступаючої частини слідоутворюючого об`єкта. При цьому дана виступаюча частина повинна була мати певну довжину, щоб деформувати накладку заднього бампера не залишивши слідів контакту на самому бампері. Даний напрямок та висота утворення пошкоджень виключає вірогідність того, що інший автомобіль або транспортний засіб здійснив наїзд на нерухомий автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки на такій висоті у автомобілів відсутні жорсткі виступаючі частини такої форми. Також не може бути наслідком дії рухомого об`єкта, який переміщувався вздовж автомобіля (наприклад теліжки, яка рухається за рахунок зусилля людини).

В той же час, суд першої інстанції, відхиляючи висновки експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зазначив, що останні у мотивах, викладених у їхніх висновках, фактично посилаються на інші транспортні засоби, які, здійснюючи, в тому числі, рух заднім ходом, за присутності на них виступаючих кузовних деталей на відповідній висоті, могли завдати такі пошкодження автомобілю, однак не конкретизували, у яких саме моделях транспортних засобів, зокрема тракторів, причепів чи механізмів присутні виступаючі частини на такі невеликій висоті.

Разом з тим, з мотивувальної частини висновку експерта ОСОБА_6 від 31.05.2024 №111/24, а саме шостої його сторінки, вбачається, що напрямок утворення пошкоджень задньої частини автомобіля більш характерний для рухомого стану автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 в момент їх утворення, а саме для наїзду автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 на низько розташовану і локально обмежену по висоті і ширині перешкоду. Однак, експерт не зазначив, на яку саме перешкоду міг здійснити наїзд водій зазначеного автомобіля, чому не надав оцінки суд першої інстанції.

Тобто, місцевий суд, викладаючи мотиви, з яких він вважав необґрунтованими висновки експертів Ломакіна Б.В. та Романюка О.Б., на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість висновку експерта Скорохода К.М. від 31.05.2024 №111/24, який, як і експерти Ломакін Б.В. та ОСОБА_4 , також не конкретизував перешкоду, на яку міг здійснити наїзд водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом.

Таким чином, висновок експерта Скорохода К.М. від 31.05.2024 №111/24, який суд першої інстанції поклав в основу свого рішення, враховуючи висновки експертів Ломакіна Б.В. та ОСОБА_4 , також не є належним чином обґрунтованим для категоричного висновку про те, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження саме під час руху назад.

З огляду на зазначені вище висновки експертів, колегія суддів вважає, що жоден з них не лише не підтверджує факт отримання автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , механічних пошкоджень саме при русі назад, але і не спростовує належним чином обставини виникнення ДТП, на які посилався позивач у своїй заяві до відповідача про отримання страхової виплати, що у відповідності до укладеного між ними договору страхування не може бути підставою для відмови у здійсненні такої виплати згідно з пунктами 12.1.3 та 12.1.4, оскільки жодна з цих підстав, аналізуючи в сукупності зазначені висновки експертів, беззаперечно не встановлена у експертних висновках, при тому, що згідно з висновками експертів Ломакіна Б.В. та Романюка О.Б., останні фактично не виключають того, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 міг отримати пошкодження перебуваючи в нерухомому стані.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо наявності підстав для отримання страхової виплати від відповідача, однак не погоджується з доводами про її стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» саме у заявленій в позовних вимогах сумі, з огляду на наступне.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку на оплату №13 від 27.04.2020, складеного ТОВ «Джерман Авто-Тернопіль», вартість запасних частин та послуг для ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» складає 35451.28 грн разом з ПДВ.

Абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до пункту 36.4 цієї ж статті, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої пп.«а» п.41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Згідно з пп.196.1.3 п.196.1 ст.196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

У своїй постанові від 19.11.2020 у справі №808/1120/17 Верховний Суд зазначив, що оскільки страховики не є платниками податку на додану вартість по зазначених вище операціях, при визначенні розміру страхових платежів, а також при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає відшкодуванню страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується. При цьому, сам по собі звіт про визначення вартості відновлювального ремонту не є підставою для виникнення податкових зобов`язань, пов`язаних із наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення оплати за наведеним вище розрахунком на оплату №13 від 27.04.2020, а тому до стягнення з відповідача за ремонт автомобіля підлягає сума, без урахування ПДВ, тобто 29542.73 грн.

Крім того, до часткового задоволення підлягають вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ст.625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постановах від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами як до ухвалення рішення суду, так і після його ухвалення.

Як встановлено судом вище, позивачу відмовлено у страховій виплаті листом ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» №3023 від 04.09.2019, тобто саме з цієї дати та до ухвалення даної постанови 01.12.2025 слід обраховувати інфляційні втрати та 3 % річних, що становить 25723.72 грн та 5533.66 грн відповідно.

При цьому колегія суддів зазначає, що обрахунок інфляційних втрат та 3 % річних слід здійснювати від суми саме 29542.73 грн, без урахування ПДВ.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи, що позивач просив стягнути з відповідача лише 20123.98 грн інфляційних втрат та 4815.93 грн у виді трьох відсотків річних, тому, у відповідності до вказаних вище норм ЦПК України, до стягнення з відповідача підлягають саме вказані суми.

Що стосується пені, яку позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 3% за кожен день прострочення від суми страхового відшкодування, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Як передбачено п.8.5 Договору страхування №710594430.19, страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочки, але не більше 10% від суми боргу.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що сума боргу за відповідачем становить 29542.73 грн, тому сума пені становить 2954.27 грн (10% від суми боргу).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2025 та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача страхове відшкодування за Договором страхування № 710594430.19 добровільного страхування засобів наземного транспорту в загальній сумі 57436.91 грн, з яких:

- 29542.73 грн на ремонт транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- відповідно до ст.625 ЦК України індекс інфляції за весь час прострочення, що становить 20123.98 грн та три проценти річних від простроченої суми, що становить 4815.93 грн;

- пеня у розмірі 10% від суми боргу, що становить 2954.27 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково на 3.15% (57436.94 грн з 1819483.70 грн - заявлених позовних вимог), а останній звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому слід стягнути з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» судовий збір на користь держави за подачу позовної заяви у розмірі 476.91 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 71537 грн, а всього 1192.28 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) страхове відшкодування за Договором страхування № 710594430.19 добровільного страхування засобів наземного транспорту в загальній сумі 57436.91 грн, з яких:

- 29542.73 грн на ремонт транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- відповідно до ст.625 ЦК України індекс інфляції за весь час прострочення, що становить 20123,98 грн та три проценти річних від простроченої суми, що становить 4815,93 грн;

- пеня у розмірі 10% від суми боргу, що становить 2954.27 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Сягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на корить держави судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в загальному розмірі 1192.28 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді