Справа № 490/9301/25
н/п 2-о/490/295/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 починаючи з 2016 року.

01.12.2025 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшла заява, в якій, крім іншого зазначається про неможливість взяття до уваги окремих доказів наданих заявницею та про наявність спору про право, що унеможливлює розгляд даної справи в порядку окремого провадження та має наслідком залишення заяви без розгляду.

В судове засідання учасники справи, які повідомлені судом про місце дату та час розгляду справи, не з`явилися, 05.12.2025 року представниця заявниці подала заяву про розгляд справи без особистої участі заявниці та її представниці, заявлені вимоги підтримують.

З урахуванням наведеного судове засідання проводиться за відсутності учасників справи.

Вирішуючи заявлене представником заінтересованої особи - Міністерства оборони Україниклопотання про залишення заяви без розгляду, судом враховано таке.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав

та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим

Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна

або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Судом враховано, що заінтересованою особою - Міністерством оборони України заперечується як сам факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявниці - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та відповідно виникнення у них прав та обов`язків подружжя, так і загалом розгляд даної справи в порядку окремого провадження.

З огляду на встановлені судом під час розгляду справи обставини та з урахуванням положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суд вважає за необхідне залишити дану заяву без розгляду, що не перешкоджає заявниці із цими вимогами звернутися в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 260, 293, 315, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що вона не позбавлена права із цими вимогами звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя О.В. Саламатін