Справа № 393/177/25
пров. 2-др/393/12/25
03 грудня 2025 року селище Кам`янець
Новгородківський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Подліпенця Є.О.,
за участю секретаря судових засідань Гладир К.С.,
учасники справи:
відповідачка ОСОБА_2 ,
представники учасників справи:
представник позивача - адвокат Дон В.О.,
представник відповідачки адвокат Скіць С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кам`янець, заяву представника позивача - адвоката Дон В.О. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини,-
В провадженні Новгородківського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа №393/177/25 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини.
Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області по справі №393/177/25 від 27.11.2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини задоволено, повний текст рішення складено 27.11.2025 року.

На час ухвалення рішення у справі питання щодо стягнення понесених витрат сторонами на правничу допомогу не розглядалося, оскільки сторона позивача заявила про понесені судові витрати на правничу допомогу в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Так, у позові представник позивача вказав, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які позивач очікує понести, у зв`язку із розглядом даної справи складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн., а також в судовому засіданні, яке відбувалося 20.11.2025р. 14:00 год до закінчення судових дебатів, вказав, що просить вирішити питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки рішення у справі не прийнято, всі процесуальні дії не вчинені, а тому такі докази може бути надано тільки після прийняття судом рішення по суті справи.

Судове засідання щодо вирішення питання про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу призначено до судового розгляду на 03.12.2025р. на 13:30 год з повідомленням сторін.

02.12.2025 року представник позивача за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав клопотання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №393/177/25, в якому просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 17 000,00 грн. Своє клопотання мотивував тим, що рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області по справі №393/177/25 від 27.11.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини задоволено, проте в ухваленому по зазначеній справі рішенні не вирішено питання про розподіл судових витрат з надання професійної правничої допомоги адвоката. Кожен має право на професійну правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). За час розгляду цивільної справи №393/177/25 позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати в загальній сумі 17 000,00 грн, що складаються з витрат на правничу допомогу. Вказані витрати підтверджуються договором №478 від 12.06.2024 року про надання правничої допомоги, додатковою угодою від 25.03.2025р. до договору №478, актом виконаних робіт від 28.11.2025 року до договору №478, приходними касовими ордерами про оплату послуг. Таким чином, вказані судові витрати мають бути відшкодовані позивачу в повному обсязі.

03.12.2025 року представник відповідача адвокат Скіць С.М. надіслав до суду заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Свої заперечення мотивував тим, що подані позивачем документи не містять детального опису виконаних адвокатом робіт, незважаючи на те, що вимога щодо подання детального опису наданих правничих послуг прямо встановлена ч.3 ст. 137 ЦПК України. Надані на підтвердження понесених витрат документи мають узагальнений характер, не містять конкретизації фактично здійснених адвокатом дій, а також відомостей щодо часу, витраченого на виконання цих робіт. За відсутності зазначених даних суд позбавлений об`єктивної можливості перевірити обґрунтованість заявленого до стягнення розміру витрат. Окрім цього, заявлена позивачем сума у розмірі 17 000,00 грн є очевидно неспівмірною зі складністю даної справи. Розгляд спору не вимагав значного обсягу доказування, підготовки складних процесуальних документів або здійснення тривалих процесуальних дій, що могло б обґрунтувати зазначений розмір витрат. Відсутність фактичної складності справи свідчить про невідповідність заявленої суми характеру та обсягу наданої правничої допомоги. Вказує, що у тексті Додаткової угоди від 25.03.2025р. у п.1 вказано, що вартість послуг «за договором №493», тоді як основний договір, поданий позивачем, має "№478". Така розбіжність номера договору ставить під сумнів ідентифікацію правочину про ціну та його зв`язок саме із цією справою, що робить неможливим покладення ціни з «договірної» підстави на іншу сторону. Додатково відзначає, що клопотання про розподіл судових витрат подано 02.11.2025р. через систему «Електронний суд», тобто після ухвалення рішення від 27.11.2025р. Водночас у позовній заяві відсутні будь-які відомості про те, що до завершення судових дебатів позивач заявляв про намір подати докази понесених витрат, як цього прямо вимагає ч.8 ст. 141 ЦПК України у п`ятиденний строк після ухвалення судового рішення. Зазначена обставина є самостійною підставою для залишення такого клопотання без розгляду. У сукупності викладені обставини підтверджують, що позивач не довів реальність, необхідність та співмірність заявлених витрат на оплату правничої допомоги, а надані документи не містять відомостей, які дозволяють суду встановити їх обґрунтований розмір у межах, визначених вимогами чинного законодавства. Отже, клопотання про стягнення 17 000,00 грн судових витрат на правничу допомогу є безпідставними та підлягає відхиленню. У разі якщо суд дійде висновку про можливість частково задоволення клопотання, відповідач просить зменшити розмір заявлених витрат до розумної та співмірної величини, виходячи з принципів пропорційності, розумності та вимог процесуального закону.

Позивач та відповідачка в судове засідання не прибули, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, проте 03.12.2025р. надіслав до суду заяву в якій просив суд провести розгляд справи без його участі та участі позивача, клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу просив задовольнити в повному обсязі. Також вказав, що ознайомившись з запереченнями представника відповідачки на клопотання про стягнення судових витрат вважає необхідним зазначити, що в Додатковій угоді від 25.03.2025р. в п.1 вказаної угоди помилково зазначено номер договору «493» замість «478» та вважає, що вказана обставина не впливає на зміст домовленостей між адвокатом та клієнтом та обсяг роботи (послуги), наданої адвокатом за договором та додатковою угодою.

Представник відповідачки в судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Проте, представник відповідачки у поданій ним запереченнях на клопотання про стягнення судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, просив розглянути дане клопотання без участі сторони відповідача.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, враховуючи, що згідно ч.3 ст. 270 ЦПК України їх присутність не є обов`язковою при ухваленні додаткового рішення, суд розглянув клопотання в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без участі учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Розглянувши клопотання про стягнення судових витрат та заяви представника позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).

Згідно з п.1 ч.1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.1-2, 4, 5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»).

Так судом встановлено, що рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області по справі №393/177/25 від 27.11.2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини задоволено, повний текст рішення складено 27.11.2025 року.

При ухваленні рішення судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

У позові представник позивача вказав, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які позивач очікує понести, у зв`язку із розглядом даної справи складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, а також в судовому засіданні, яке відбувалося 20.11.2025р. 14:00 год до закінчення судових дебатів, зробив відповідну заяву про те, що просить вирішити питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки рішення у справі не прийнято, всі процесуальні дії не вчинені, а тому такі докази може бути надано тільки після прийняття судом рішення по суті справи. Клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідачки понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000,00 грн разом з доказами на підтвердження здійснення таких витрат надійшло до суду 02.12.2024р., що відповідно до вимог ст.123, 124 ЦПК України свідчить про дотримання п`ятиденного строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, а тому доводи представника відповідачки з цього приводу не є слушними.

Крім цього, суд не погоджується з твердженнями представника відповідачки щодо того, що подані позивачем документи не містять детального опису виконаних адвокатом робіт, мають узагальнений характер, та не містять конкретизації фактично здійснених адвокатом дій, а також відомостей щодо часу, витраченого на виконання цих робіт, оскільки вказане твердження не знайшло свого підтвердження під час розгляду даного клопотання та спростовується наданими представником позивача доказами.

Щодо доводів представника відповідачки про те, що у тексті Додаткової угоди від 25.03.2025р. у п.1 вказано, що вартість послуг «за договором №493», тоді як основний договір, поданий позивачем, має "№478", то така розбіжність номера є лише технічною помилкою та в сукупності наданих доказів, вказана обставина не впливає на зміст домовленостей між адвокатом та клієнтом та обсяг роботи (послуги), наданої адвокатом за договором та додатковою угодою.

Інші доводи сторони відповідача на обґрунтування своїх заперечень є непереконливими та не спростовують висновків суду.

При цьому вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач отримував професійну правничу допомогу від адвоката Дон В.О. та вказане підтверджується наданими суду доказами: копією ордеру серії АР №1211616 від 09.12.2024р.; копією договору №478 від 12.06.2024 року про надання правничої допомоги, який укладено між адвокатом Дон В.О. та ОСОБА_1 ; копією Додатковою угодою від 25.03.2025р. до договору №478 про надання правничої допомоги, де сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката становитиме 17000,00 грн за наступні надані послуги: 1). Підготовка та подання позовної заяви про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, вартість послуги 5000,00 грн; 2). Підготовка та подання клопотання про призначення судової медично-генетичної експертизи, вартість послуги 2000,00 грн; 3). Участь в розгляді справи про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, вартість послуги 10000,00 грн; актом виконаних робіт (наданих послуг) від 28.11.2025 року до договору №478 про надання правничої допомоги, де вказано, що адвокатом надано клієнту вищевказані послуги на загальну суму 17 000,00 грн; копіями квитанцій до прибуткового касового ордера від 25.03.2025р. на суму 7000,00 грн та від 28.11.2025р. на суму 10 000,00 грн про оплату послуг ОСОБА_1 адвокату Дон В.О. відповідно до договору про надання правничої допомоги №478 від 12.06.2024р. та додаткової угоди від 25.03.2025р., актом виконаних робіт від 28.11.2025р.

Тобто, долученими до заяви доказами підтверджується надана позивачу ОСОБА_1 професійна правнича допомога у даній справі.

Визначаючи розмір правничої допомоги, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача суд має враховувати, зокрема наявність клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та (або) доводів і доказів про неспівмірність цих витрат.

Представник відповідачки у своїх письмових запереченнях клопотав про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на аргументи викладені ним у запереченнях на клопотання про ухвалення додаткового рішення, вважаючи витрати вказані стороною позивача на надання професійної правничої допомоги необґрунтованими, неспівмірними та завищеними.

ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд приходить до висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000, 00 грн є неспівмірною, зокрема, із складністю справи та виконаними роботами.

На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.

Велика Палата у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), не виключає обов`язку доведення належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу та їх розміру стороною, яка звернулась до суду із заявою про відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовні вимоги по справі було задоволено повністю, виходячи з предмету спору, ціни позову, складності справи та значення справи для сторін, беручи до уваги характер виконаної адвокатом роботи під час підготовки документів, складення позовної заяви та представництво інтересів позивача в суді, подання заяв, доказів, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання адвоката Дон В.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, та враховуючи, що сторона відповідача заперечувала, щодо стягнення правової допомоги саме в такому розмірі, оскільки вважає, що вказані адвокатом витрати є необґрунтованими та завищеними, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 10 000, 00 грн.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

У зв`язку з цим, виходячи з вимог ст.270 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити із зазначеного питання додаткове рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 134, 137, 141, 246, 264, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Клопотання представника позивача - адвоката Дон В.О. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №393/177/25 задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №393/177/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені останнім судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію додаткового рішення направити сторонам та їх представникам.

Суддя Є.О. Подліпенець