Єдиний унікальний номер № 333/9183/25
Провадження № 2-о/333/539/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретарки судового засідання Пузанової А.В., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 , заінтересованої особи: ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за зявою представника ОСОБА_1 , адвоката Вертелецького Миколи Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , адвоката Вертелецького Миколи Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,в якій просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви вказано, що заявниця ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 . Заінтересована особа ОСОБА_3 - є рідним братом заявниці і сином ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років померла мати заявниці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про що складено відповідний актовий запис № 15058, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 заповіту за життя не складала, отже спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її рідні діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Мати та батько заявниці на час відкриття спадщини у шлюбі не перебували, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 04.12.1990 року серії НОМЕР_5 . Так після розірвання шлюбу і короткого припинення спільного проживання вже на початку 1991 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відновили спільне проживання продовжили бути однією сім`єю, спільно виховували дітей, підтримували одне одного. Батьки заявниці ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були зареєстровані та постійно проживали за адресою АДРЕСА_1 . При цьому мати заявниці ОСОБА_4 тривалий час (більше 10 років) хворіла на хронічні захворювання серцево-судинної системи, мала інші тяжкі вікові хвороби, що ускладнювали одна одну, а саме: цукровий діабет 2 типу з ускладненнями, мультифокальний атеросклероз, тяжку форму ішемічної хвороби серця, діабетичну ангіопатію, що прискорювала руйнування судин, посилюючи атеросклероз та ішемію. Так у 2019 році ОСОБА_4 перенесла операцію на відкритому серці внаслідок чого їй було проведено одночасно аортокоронарне шунтування (відновлення кровотоку до серця) та протезування аортального клапана. У зв`язку з повним порушенням провідності серця ("Передсердно-шлуночкова блокада повна") ОСОБА_4 було імплантовано (кардіостимулятор). Заявниця ОСОБА_1 постійно допомагала матері, приймала участь у її лікуванні, супроводі при відвідування сімейних та профільних лікарів, догляду за нею. Однак з плином часу стан ОСОБА_4 погіршився на стільки, що це змусило ОСОБА_1 переїхати до квартири за місцем проживання матері, як для догляду, так і для надання необхідної медичної допомоги (оскільки заявниця має медичну освіту та працює старшою мед.сестрою у лікарні). Вказана необхідність також була обумовлена потребою у догляді за батьком ОСОБА_6 що також є особою похилого віку, має вікові захворювання, не міг надавати допомогу дружині і сам через неперенесений інсульт, має потребу у сторонньому догляді і допомозі. Отже з осені 2023 року ОСОБА_1 постійно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та батьком за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 15.08.2025 ОСОБА_4 також хворіла на тяжке системне ураження судин, що призвело до повної закупорки ("оклюзії") артерій правої ноги та "стенозу" значного звуження артерій лівої ноги, а також до "субоклюзії" та "стенозу" сонних артерій. У зв`язку з терміновою необхідністю проведення оперативного втручання, ОСОБА_4 була госпіталізована до ДУ Національний науковий центр хірургії та трансплантології імені О.О. Шапімова" у м. Києві, де ІНФОРМАЦІЯ_3 і померла. Саме її донька ОСОБА_1 супроводжувала мати до Києва, оплачувала таку поїздку, а також несла витрати на лікарські засоби та медичні препарати.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. за заявою про заведення спадкової справи, щодо спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4 та видачою свідоцтва про право на спадщину за законом. 10.07.2025 року приватний нотаріус Нароха О.В. за вих. № 277/02-14 видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За змістом вказаної постанови, з урахуванням фактів того, що спадкодавець ОСОБА_4 1947 р.н. була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . а спадкоємиця ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , нотаріус дійшла висновку, що на день смерті спадкодавця фактичного прийняття спадщини не було.

Без встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою вона не має можливості реалізувати своє право на спадщину.

Ухвалою суду від 25.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

08.10.2025 до суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу надійшла копія спадкової справи № 52/2025 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник та її представник, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом заявниці та сином померлої ОСОБА_4 . Вказав, що заяву на прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, не заперечує проти задоволення заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку заявниці та її представника, взявши до уваги пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно допп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідний висновок викладений у постанові Верховного суд від 12 квітня 2022 року у справі № 175/2730/20 провадження № 61-19265св21).

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 14.01.1983 виданого відділом ЗАГС Шевченківського райвиконкому ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , яка є матір`ю заявниці померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_6 , який є батьком заявниці на момент смерті матері проживав разом з нею, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 шлюб між ними розірвано.

28 листопада 2025 року, в судовому засіданні, були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які також підтвердили обставини зазначені в заяві, суду пояснили, що заявниця є медичним працівником, постійно здійснювала догляд за батьками, у зв`язку із тяжкістю хвороби матері та перенесеним інсультом батька, та проживала на момент смерті матері разом з ними, оскільки останні не могли самостійно обслуговувати себе.

25 вересня 2025 року відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. завірену належним чином копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На адресу суду надійшла належним чином завірена спадкова справа №52/2025 від 03.07.2025 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини, будь-які інші спадкоємці не зверталися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, хоча були повідомлені про її відкриття.

Як вказала заявниця, на час смерті своєї матері ОСОБА_4 , вона постійно проживала разом з нею та батьком за однією адресою та здійснювала за матір`ю догляд у зв`язку з її захворюванням, тому вважала себе такою, що спадщину прийняла. На даний час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки вони з матір`ю були зареєстровані за різними адресами, тому звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

На підставі викладеного, ст. ст. 1216-1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Вертелецького Миколи Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, її матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : Ю.Р.Піх