судді Кропивницького апеляційного суду Карпенка О. Л.
13 жовтня 2025 року м. Кропивницький
справа № 383/395/25
провадження № 22-ц/4809/1186/25
На перегляді Кропивницького апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л., Єгорової С. М., Чельник О. І., перебувала справа № 383/395/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.05.2025 у справі № 383/395/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що з огляду на правову природу договору позики факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що дійсно відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника. Однак надана позивачем до суду як доказ розписка не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та їх отримання відповідачем, а сама по собі вказівка відповідача про зобов`язання повернути борг не доводить, що між сторонами існують правовідносини позики. Отже, на думку суду, позивач не довів факт укладення договору позики, яким він обґрунтував свою вимогу до відповідача, а тому така вимога не може бути задоволена.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13.10.2025 у справі № 383/395/25 вимоги апеляційних скарг ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Пузиря Владислава Олександровича, задоволено. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.05.2025 та додаткове рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.07.2025 у справі № 383/395/25 скасовані й ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Суд апеляційної інстанції стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 09.07.2024 в сумі суму 19 900,00 доларів США. Крім того, в порядку розподілу судових витрат суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 6616,40 грн, за подання до суду апеляційної скарги в сумі 9924,60 грн, а також компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 20000,00 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову повністю, суд апеляційної інстанції не погодився з наданою місцевим судом оцінкою боргової розписки, якою позивач обґрунтував свою вимогу.

Колегія суддів апеляційного суду вказала: «…в розписці ОСОБА_2 вживає словосполучення «повернути борг», тобто йдеться про дію оберну до «брати в борг». Зважаючи на те, що в розписці вказано конкретну валюту та суму грошових коштів, термін їх повернення, то зміст розписки очевидно вказує на те, що ОСОБА_2 зобов`язався повернути раніше отримані від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19900 долара США до 28.10.2024».

Я, суддя Карпенко О. Л., не погоджуюся з рішенням суду апеляційної інстанції, а тому, користуючись правом, передбаченим ч. 3 ст. 35 ЦПК України, вважаю за необхідне викласти свою окрему думку з огляду на таке.

Цивільний кодекс України не містить нормативного визначення боргу, а тому вжите в розписці відповідача словосполучення «повернення боргу» не обов`язково вказує на повернення позики.

Згідно з розділом «Термінологія законодавства» сайту Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/term/2087/sp:dark) термін «борг» вживається у таких значеннях:

-Термін «борг» означає будь-яке зобов`язання Бенефіциара (Угода про позику між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, 23.06.2006);

-«Борг» - загальна сума боргових зобов`язань, термін виконання яких припадає на відповідний фінансовий рік (наказ Міністерства фінансів України від 22.10.2009 № 1234;

-«Борг» - будь-який борг, термін обслуговування та/або погашення якого припадає на відповідний фінансовий рік (Наказ Міністерства фінансів України від 14.07.2016 № 616);

-Борг означає зобов`язання особи сплатити суму ввізного або вивізного мита та інших зборів, що підлягають сплаті стосовно товарів, поміщених під процедуру спільного транзиту (Конвенція про процедуру спільного транзиту, 20.05.1987);

-Термін «борг» означає будь-яку заборгованість Позичальника, строк погашення якої перевищує один рік після дати виникнення цього боргу (Угода про позику між Міжнародним банком реконструкції та розвитку та приватним акціонерним товариством «Укргідроенерго», 13.09.2021;

-Термін «борг» означає будь-яку заборгованість Одержувача, строк погашення якої перевищує один рік після дати виникнення цього боргу (Угода про грант між Міжнародним банком реконструкції та розвитку, що діє в якості розпорядника коштів Фонду чистих технологій, і приватним акціонерним товариством «Укргідроенерго», 13.09.2021;

-Борг зобов`язання особи сплатити суму митних платежів, що підлягають сплаті стосовно товарів, поміщених під процедуру спільного транзиту (наказ Міністерства фінансів України від 07.10.2022 № 325).

Таким чином, борг може виникати не лише у правовідносинах позики, а й в інших, зокрема податкових тощо.

Та й у цивільних відносинах борг може виникати не лише через невиконання позичальником договору позики, а й через порушення інших договорів, наприклад: порушення покупцем умов договору купівлі-продажу з відстроченням або розстроченням платежу (ст. 694, ст. 695 ЦК України), порушення платником ренти строк її виплати (ст. 738 ЦК України), порушення наймачем (орендарем) строку внесення плати за найм/орендної плати (ст. 762, ст. 815 ЦК України), порушення замовником строків оплати виконаної підрядником роботи (ст. 854 ЦК України), порушення замовником строків оплати за надану виконавцем послугу (ст. 903 ЦК України) тощо.

Таким чином, виникнення боргу притаманне не лише позиці.

Щодо «повернення боргу», то, на моє переконання, це не обов`язково означає дію, оберну до «брати в борг».

«Повернути борг» може означати «віддати борг», який виник з будь-яких підстав, а не лише через неповернення позики.

Отже, я вважаю, що використане відповідачем у розписці «повернути борг» не можна тлумачити лише як повернення позики, адже цей вираз може означати також виконання грошового зобов`язання, яке виникло з інших підстав.

Відтак, суд правильно вказав, що даних, які містить розписка відповідача від 09.07.2024, не достатньо для встановлення того, що грошові кошти, які зобов`язався повернути відповідач, він отримав від позивача (для встановлення підстави виникнення зобов`язання). Іншими словами, розписка не підтверджує факт передачі коштів позивачем відповідачу в борг, а тому у справі не доведено саме наявність між сторонами відносин позики грошей.

З огляду на це я погоджуюся з мотивами рішення суду першої інстанції.

Водночас це не означає, що позивач повністю позбавлений можливості захистити своє порушене право, але не в межах позову про стягнення боргу за договором позики.

Свою окрему думку я висловив під час ухвалення постанови суду від 13.10.2025, а склав після ознайомлення з повним мотивованим текстом постанови.

Суддя О. Л. Карпенко