Провадження № 22-ц/4808/1864/25
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

15 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Баркова В. М.

суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «СКОЛ» про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року позов ПАТ «Ідея Банк" до ОСОБА_1 , ПП «СКОЛ» про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ПП «СКОЛ» на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № 448 від 26.12.2007 року в розмірі 31 416, 95 доларів США, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 174 029, 37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 грн.

Стягнуто з ПП «СКОЛ» на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» 28 листопада 2025 року з порушенням строку на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року визнані наведені ОСОБА_1 причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року неповажними та надано скаржнику строк для надання апеляційному суду доказів на підтвердження підстав пропуску строку для подачі апеляційної скарги на рішення суду, або наведення інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою із наданням відповідних доказів. Також вищевказаною ухвалою суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, надано ОСОБА_1 строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків апеляційної скарги, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду 05 грудня 2025 року скаржником подано квитанцію про сплату судового збору, уточнено судове рішення, яке ним оскаржується, зазначено учасника справи та відомі скаржнику засоби зв`язку із ним, надано докази надсилання до Електронного кабінету Приватного підприємства «СКОЛ» копій цієї апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Крім того, подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, в якій щодо поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги, апелянт посилався на те, що на момент ухвалення рішення останній перебував під вартою, що підтверджується копією вироку від 19 лютого 2015 року, що унеможливило отримання останнім будь-якої кореспонденції. Також зазначає, що даний факт підтверджується відсутністю у матеріалах справи доказів надсилання рішення суду, чи його вручення. Можливість дізнатися про рішення суду у апелянта виникла лише у 2025 році, під час підготовки документів у справі про неплатоспроможність після отримання довідок з реєстрів.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 222 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час ухвалення судом першої інстанції рішення, копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.

Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею.

Згідно зі статтею 292 ЦПК України у вказаній редакції Кодексу сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (частина перша статті 294 ЦПК України у вказаній редакції Кодексу).

Частиною третьою статті 354 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на момент подання апеляційної скарги, передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеної норми, варто дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, крім виключних випадків, що чітко визначені.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на момент подання апеляційної скарги, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи - вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок про застосування норми права у подібних відносинах міститься в постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 643/3381/14-ц (провадження № 61-1949св19), від 6 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) та від 18 березня 2020 року у справі № 303/7719/16-ц (провадження № 61-107св17).

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яка надійшла до суду 05 грудня 2025 року, ОСОБА_1 вказав ті ж самі підстави поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які ухвалою апеляційного суду від 02 грудня 2025 року визнані неповажними, зокрема те, що апелянт не був обізнаний про існування цієї справи, оскільки перебував під вартою з 19 лютого 2015 до листопада 2015 року , що робило участь у процесі та отримання будь-якої кореспонденції фактично неможливим. Можливість дізнатися про рішення у апелянта виникла лише у 2025 році, під час підготовки документів у справі про неплатоспроможність після отримання довідок з реєстрів.

Однак, доказів на підтвердження неотримання/ненадсилання копії оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано, як і не надано доказів отримання цього рішення у 2025 році.

Що стосується посилання ОСОБА_1 на перебування під вартою у період з 19 лютого 2015 до листопада 2015 року, як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження, то таке не є переконливим.

Так, як вбачається з долученого до апеляційної скарги вироку Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2015 року у справі 344/6072/14-к ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 368 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань строком на п`ять років шість місяців позбавлення волі. Строк відбування призначеного покарання рахувати з 19 лютого 2015 року.

Разом з тим, з відомостей ЄДРСР вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2015 року вирок Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2015 року змінено. Пом`якшено ОСОБА_1 покарання та призначено йому покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначивши покарання строком на чотири роки обмеження волі.

У зв`язку з тим, шо ОСОБА_1 не проявляв зацікавленості у розгляді справи більше ніж 6 років з моменту ухвалення оскаржуваного рішення - 15 жовтня 2015 року до моменту звільнення останнього у лютому 2019 року від відбування покарання, то колегія суддів дійшла висновку, що наведені апелянтом обставини перебування під вартою не свідчать про існування непереборних обставин для звернення до суду апеляційної інстанції з скаргою після відбування скаржником покарання та не може визнаватися поважною причиною для поновлення строку на оскарження вищевказаного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що доказів про отримання/неотримання оскаржуваного рішення суду апелянтом не надано, інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено та апеляційним судом не встановлено, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження у відповідності до положень ст. 358 ЦПК України у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2015 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «СКОЛ» про стягнення боргу за кредитним договором.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта