РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що «16.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1699850 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того як відповідачем було здійснено реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет, ТОВ «Селфі Кредит» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №1699850 у виді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту договору позики. В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи. 16.08.2024 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Селфі Кредит» направило 16.08.2024 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 (що був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор В433, який боржником було 16.08.2024 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, що свідчить про прийняття (акцептування) пропозиції (оферти) щодо укладання договору на умовах, визначених офертою. Таким чином, 16.08.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1699850 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 договору, ТОВ «Селфі Кредит» надає позичальнику кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредитування. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформленні позики. Таким чином, позичальником було отримано кредит в загальній сумі 23 700,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.02.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-04/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає (відступає) фактору (новому кредитору) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №01.02-04/25, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1699850 складає: 103 806,00 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №1699850 від 16.08.2024 становить 103 806,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23 700,00 грн, заборгованість за відсотками - 68 256,00 грн, пеня - 11 850,00 грн. Тому просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №1699850 від 16.08.2024 у загальному розмірі 103 806,00, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи».

14.11.2025 до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2025 передано за підсудністю вищезазначену позовну заяву, що подана через систему «Електронний суд».

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 18.11.2025 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

08.12.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Юрцев В.С. подав до суду відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що «у позовній заяві позивач просить стягнути пеню в сумі 11 850,00 грн, однак така вимога не відповідає чинному законодавству, а саме: п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи, що договір №1699850 про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» датований 16.08.2024, на нього розповсюджується дія нормативного припису пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Тому стягнення позивачем з відповідача пені є протиправним. ОСОБА_1 був призваний у Збройні Сили України у квітні 2022 року і проходить військову службу по теперішній час. Враховуючи те, що договір №1699850 про надання споживчого кредиту за продуктом «New Short» датований 16.08.2024, відсотки за користування кредитом ОСОБА_1 не можуть бути нараховані. Позивач на підтвердження виконання кредитних зобов`язань первинним кредитором, а саме: ТОВ «Селфі Кредит» надає копію листа, створеного ТОВ «Пейтек», в якій вказана лише частина номеру якогось карткового рахунку. Жодних пояснень та доказів того, кому належить цей картковий рахунок, не наведено. Тому відсутні докази, що саме відповідач отримав кошти за вищевказаним договором. Матеріали справи не містять ніякого документу, який би уповноважував ТОВ «Пейтек» надавати фінансові послуги, а саме: здійснювати переказ коштів, наданих за кредитними договорами, де кредитором є ТОВ «Селфі Кредит». Тому просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі».

У судове засідання 11.12.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку.

Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» у позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача, не заперечують з приводу ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Юрцев В.С. у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника.

У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 11.12.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом установлено, що 16.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1699850 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого товариство надає споживачу кошти у кредит у національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором; сума кредиту - 23 700,00 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; стандартна процентна ставка - 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 , що підтверджується копією такого договору (а.с. 14-18).

На підтвердження факту укладення кредитного договору та погодження умов кредитування до позову долучено графік платежів за договором №1699850 від 16.08.2024 (а.с. 18 зі звороту), паспорт споживчого кредиту (а.с. 20-21), які підписані ОСОБА_1 електронним підписом, а також Правила надання коштів та банківських металів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю Селфі Кредит» (нова редакція) (а.с. 22-31).

Згідно з копією листа ТОВ «Пейтек» №4 від 26.02.2025, між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 01.04.2024; відповідно до зазначеного договору, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 16.08.2024 на суму 23 700,00 грн (а.с. 35).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором №1699850 від 16.08.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, заборгованість ОСОБА_1 станом на 24.02.2025 становить 103 806,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23 700,00 грн, заборгованість за відсотками - 68 256,00 грн, пеня - 11 850,00 грн (а.с. 32-34).

24.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №01.02-04/25, за умовами якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором (а.с. 36-42).

Згідно з копією витягу реєстру боржників до договору факторингу №01.02-04/25 від 24.02.2025, залишок боргу ОСОБА_1 на момент відступлення права вимоги за кредитним договором №1699850 від 16.08.2024 складає 103 806,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23 700,00 грн, заборгованість за відсотками - 68 256,00 грн, пеня - 11 850,00 грн (а.с. 49).

Згідно з частиною першою-другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У Законі України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої-дванадцятої статті11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У нормах статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як убачається з копії укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 договору він підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

24.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №01.02-04/25.

Згідно з копією витягу реєстру боржників до договору факторингу №01.02-04/25 від 24.02.2025, залишок боргу ОСОБА_1 на момент відступлення права вимоги за кредитним договором №1699850 від 16.08.2024 складає 103 806,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23 700,00 грн, заборгованість за відсотками - 68 256,00 грн, пеня - 11 850,00 грн.

Отже, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні за договором №1699850 від 16.08.2024, укладеним між ТОВ «Свеа Фінанс» та ОСОБА_1 .

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором №1699850 від 16.08.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, заборгованість ОСОБА_1 станом на 24.02.2025 становить 103 806,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23 700,00 грн, заборгованість за відсотками - 68 256,00 грн, пеня - 11 850,00 грн.

За умовами договору №1699850 від 16.08.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , товариство надає споживачу кошти у кредит у національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором; сума кредиту - 23 700,00 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; стандартна процентна ставка - 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 .

Зазначений договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором В433.

Вказані обставини відповідач ОСОБА_1 не заперечує.

Сторона відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що «позивач на підтвердження виконання кредитних зобов`язань первинним кредитором, а саме: ТОВ «Селфі Кредит», надає копію листа, створеного ТОВ «Пейтек», в якій вказана лише частина номеру якогось карткового рахунку, жодних пояснень та доказів того, кому належить цей картковий рахунок, не наведено, тому відсутні докази, що саме відповідач отримав кошти за вищевказаним договором».

З долученої до позовної заяви копії листа ТОВ «Пейтек» №4 від 26.02.2025 убачається, що між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 01.04.2024; відповідно до зазначеного договору, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 16.08.2024 на суму 23 700,00 грн, призначення платежу «зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 ».

Тобто з долученої до позовної заяви копії листа ТОВ «Пейтек» №4 від 26.02.2025 убачається, що кошти в сумі 23 700,00 грн були перераховані на картку, яка зазначена в укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 договорі №1699850 від 16.08.2024, підписаному останнім.

Разом із тим, відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи факт отримання ним кредитних коштів, не навів вагомих обґрунтувань, на підставі яких суд може дійти висновку про недоведеність позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» факту отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за договором №1699850 від 16.08.2024.

Відповідач ОСОБА_1 не довів, що зазначена у листі ТОВ «Пейтек» №4 від 26.02.2025 картка № НОМЕР_2 йому не належить.

Слід зазначити, що відповідач, маючи доступ до свого карткового рахунку, зазначеного у договорі, мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження/ненадходження кредитних коштів, так і стану виконання своїх зобов`язань за даним договором, а також внесення коштів на погашення заборгованості.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.

Отже, долучені до позовної заяви докази підтверджують надання коштів ОСОБА_1 , отримання і використання таких коштів останнім, та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні Товариству з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», ні його правонаступнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс»не повернуті, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.

Водночас відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву також вказує, що він з квітня 2022 року перебуває на військовій службі, тому має ряд соціальних гарантій і правовий захист, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Цей припис Закону є самостійною нормою і дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 (справа №199/3051/14) зазначено, що позовні вимоги в частині стягнення процентів не можуть бути задоволенні судом, якщо буде встановлено (шляхом доведення обставин), що боржник (позичальник) має право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а без встановлення наявності у позичальника пільг є всі підстави для стягнення процентів.

ОСОБА_1 на підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до суду подав копію військового квитка, копію довідки командира військової частини НОМЕР_4 від 17.04.2024, копію довідки командира військової частини НОМЕР_5 від 01.06.2022, копію довідки командира військової частини НОМЕР_6 від 05.02.2025, копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №118 від 14.05.2022, копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_7 від 30.09.2025.

З наданих відповідачем документів убачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 11.04.2022.

На час укладення кредитного договору №1699850 від 16.08.2024 та в період виконання його умов відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу, тобто має статус військовослужбовця Збройних Сил України.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 68 256,00 грн та за пенею у розмірі 11 850,00 грн, оскільки на відповідача ОСОБА_1 поширюється дія положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» слід задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором №1699850 від 16.08.2024 у розмірі 23 700,00 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 553,06 грн (23 700,00 ? 2 422,40 / 103 806,00) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 19, 81, 141, 211, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» () заборгованість за договором №1699850 від 16.08.2024 у розмірі 23 700 (двадцять три тисячі сімсот) грн 00 коп.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» () понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 553 (п`ятсот п`ятдесят три) грн 06 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8.

Відповідач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 12.12.2025.

СУДДЯ