ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1935/25 Справа № 712/4187/25 Категорія: 331030000 Головуючий по 1 інстанції Троян Т.Є. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л., Василенко Л.І.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

представник заявника - адвокат Євтушенко Микола Павлович

заінтересовані особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_4

представник Міністерства оборони України - Завальнюк Жанна Вячеславівна

особа, що подала апеляційну скаргу: представник Міністерства оборони України - Завальнюк Жанна Вячеславівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Завальнюк Жанни Вячеславівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_2 про оголошення особи померлою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, яку в подальшому уточнила, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_2 про оголошення особи померлою.

В заяві ОСОБА_1 просила суд оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; військовослужбовець, солдат, стрілець відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдеверсійної боротьби, військова частина ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження військової служби, під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території селища Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області.

За обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії з боку збройних сил російської федерації проти України.

Місце народження - м. Черкаси, Черкаської області.

Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Місце смерті - селище Зайцеве, Бахмутського району Донецької області.

В обґрунтування доводів заяви вказано, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який був призваний на військову службу в умовах воєнного стану та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 був добровольцем НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони України.

Згідно повідомлення № 55 від 12 вересня 2022 року, яке було адресоване заявниці зазначено, що солдат ОСОБА_2 при виконанні бойового завдання, орієнтовно в районі населеного пункту Зайцеве приблизно в період часу з 12-00 до 13-00 08 вересня 2022 року під тиском ворожих підрозділів змушений був змінити свою позицію, після чого було втрачено візуальний контакт та зв`язок. Зник безвісти.

По факту зникнення безвісти в провадженні слідчого відділу Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій обл. перебувають матеріали кримінального провадження за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до витягу є Єдиного реєстру досудових розслідувань, починаючи з 09 вересня 2022 року місцезнаходження солдата ОСОБА_2 невідоме, на зв`язок не виходив.

Згідно акту службового розслідування, складеного комісією військової частини НОМЕР_4 , встановлено, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до бойового розпорядження ОТУ «Соледар» 08 вересня 2022 року знаходився на позиції СП «Чорний ворон» поблизу селища Миколаївка-2 в районі населеного пункту Зайцеве Донецької області. Внаслідок артилерійського обстрілу та прямого попадання ворожого снаряду по позиції «Чорний ворон» ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 12:00 год. дня зв`язок з СП «Чорний ворон» обірвався. Зі слів свідків тіло військовослужбовця солдата ОСОБА_2 опинилося під завалами СП «Чорний ворон», яке евакуювати не було можливості через постійні артилерійські обстріли та наступ переважаючих сил противника.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин солдат ОСОБА_2 значиться особою, що зникла безвісти.

З метою з`ясування та встановлення місця знаходження свого сина та отримання іншої інформації про нього, ОСОБА_1 неодноразово зверталася за допомогою до відповідних державних та недержавних установ, волонтерів, народних депутатів, здійснювати пошуки шляхом моніторингу загальнодоступних інтернет-ресурсів.

Впродовж всього часу, а саме з 08 вересня 2022 року по дату подання заяви пройшло понад 2 роки 6 місяців 25 днів. Будь-яких відомостей про перебування ОСОБА_2 в полоні чи в будь-якому іншому місці заявниці не надходило, на зв`язок останній не виходив, ніхто його живим не бачив.

Обставини зникнення безвісти ОСОБА_2 , тривалість часу його відсутності, відсутність відомостей про перебування його в полоні є достатніми для вірогідного припущення про його смерть.

Оголошення солдата ОСОБА_2 померлим заявниці необхідно для державної реєстрації смерті, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав щодо отримання одноразової допомоги після його загибелі відповідно до положень Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Оголошено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим (загиблим) у селищі Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області під час проходження військової служби, під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини та забезпеченням заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території селища Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області. За обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії з боку збройних сил російської федерації проти України. Місце народження - м. Черкаси, Черкаської області. Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що наведені у заяві ОСОБА_1 обставини в сукупності з наданими суду доказами дають підстави суду зробити вірогідне припущення про смерть громадянина ОСОБА_2 при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, оскільки він пропав безвісти за обставин, що загрожували його смерті. Такий висновок суд зробив за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом відхилено посилання представника Міністерства оборони України про необхідність очікування спливу шести місяців після завершення воєнного стану та зазначено, що суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. При цьому, суд обґрунтував такий висновок тим, що воєнні дії на території селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області розпочались 24 лютого 2022 року та завершені 05 жовтня 2022 року. З 06 жовтня 2022 року дана територія є тимчасово окупованою російською федерацією.

В апеляційній скарзі представник Міністерства оборони України - Завальнюк Ж.В. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які могли б підтвердити факт смерті військовослужбовця в певний час і за певних обставин. Особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку ще не розпочався, тому звернення заявника до суду із заявою про оголошення особи померлою є передчасним і виключає визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України. Також зазначено, що судом не встановлено, чи відноситься селище Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області до територій на яких ведуться бойові дії та чи являється вказана територія окупованою на теперішній час.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 - адвоката Євтушенка М.П. зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування рішення суду.

Вказано, що надані стороною заявника докази є достатніми, щоб ствердити факт, що солдат ОСОБА_2 загинув при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, виконуючи обов`язки військової служби із захисту Вітчизни.

Зазначено, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місці від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Також наголошено, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 датою виникнення можливих бойових дій на території селища Зайцеве Бахмутської міської територіальної громади є 24 лютого 2022 року, датою припинення можливості бойових дій - 05 жовтня 2022 року, з 06 жовтня 2022 року ця територія є тимчасово окупованою російською федерацією. Тому, суд першої інстанції обґрунтовано визначився з тим, що шестимісячний строк для звернення до суду має відраховуватися саме з 05 жовтня 2022 року, а тому звернення ОСОБА_1 до суду з відповідною заявою не є передчасним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24 лютого 2022 року № 54 солдата запасу ОСОБА_2 зараховано з 24 лютого 2022 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 - водієм польової лазні взводу матеріального забезпечення роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення котлове забезпечення згідно каталогу продуктів харчування під час виконання завдань за призначенням.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10 березня 2022 року № 68 солдата ОСОБА_2 призначено - стрільцем відділення військової частини НОМЕР_2, шпк-«солдат», ВОС - НОМЕР_6.

03 жовтня 2022 року відповідно до витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) за № 187 «Про результати службового розслідування» вирішено відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджено наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 та на підставі Акту службового розслідування від 03 жовтня 2022 року: «службове розслідування, щодо встановлення причин і умов зниклого безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання стрільця військової частини НОМЕР_4 - солдата ОСОБА_2 вважати завершеним, а факт зникнення безвісти за особливих обставин під час збройного конфлікту та захисту Батьківщини встановленим. Облікувати солдата ОСОБА_2 , як зниклого безвісті за особливими обставинами та перевести в розпорядження старшого начальника».

Зі змісту Акту службового розслідування від 09 вересня 2022 року по факту зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 встановлено, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до бойового розпорядження ОТУ «Соледар» 08 вересня 2022 року знаходився на позиції СП «Чорний ворон» поблизу селища Миколаївка-2, в районі н.п. Зайцеве, Донецької області під час проходження військової служби, безпосередньо під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини. Внаслідок артилерійського обстрілу та прямого влучання ворожого снаряду по позиції «Чорний ворон» 08 вересня 2022 року близько 12:00 (приблизно) годин дня зв`язок з СП «Чорний ворон» обірвався. Зі слів свідків тіло військовослужбовця солдата ОСОБА_2 опинилося під завалами СП «Чорний ворон», яке евакуювати не було можливості через постійні артилерійські обстріли та наступ переважаючих сил противника.

За наслідками проведення службового розслідування Наказом командира військової частини від 03 жовтня 2022 року затверджено акт службового розслідування від 09 вересня 2022 року та результати службового розслідування, доручено начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_2 обліковувати як такого, що зник безвісти.

Зазначено, що дані обставини підтверджуються доданими до акту службового розслідування: рапортом командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_4 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 від 08 вересня 2022 року; витягом з Журналу бойових дій, поясненнями військовослужбовців тощо.

ОСОБА_1 сповіщенням за вих. № 1/3135 від 12 вересня 2022 року (повідомлення № 55) було повідомлено про зникнення безвісти сина ОСОБА_2 .

По факту зникнення безвісти в провадженні слідчої групи слідчого відділу Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження №00002143 від 14 вересня 2022 року за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, починаючи з 09 вересня 2022 року місцезнаходження солдата ОСОБА_2 невідоме, на зв`язок не виходив.

Відповідно до змісту листа «Щодо надання інформації» ДП «Український національний центр розбудови миру» від 01 серпня 2025 року за № 08-11/26246 інформація від держави-агресора через Центральне агентство розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до НІБ не надходила.

В реєстрі оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, солдат ОСОБА_2 не значиться.

Згідно з листом за підписом Керівника Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України № 34.7-зв-6383 від 01 серпня 2025 року до координаційного штабу не надходили повідомлення від органів, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження ОСОБА_2 , перебування його у полоні держави-агресора тощо Об`єднаним центром не отримувалось.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Необхідність звернення із заявою про встановлення факту фізичної особи померлою у даній справі заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що через відсутність документів на підтвердження загибелі її сина ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби у Збройних Силах України, остання позбавлена можливості реалізації права на отримання виплат передбачених законодавством, а саме отримання відповідної грошової допомоги, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року (справа № 755/11021/22) оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України, є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України» район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Основними видами бойових дій є оборона та наступ.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи.

Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2024 року (справа № 686/9938/23) зазначив, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.

Частиною 2 ст. 20 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

За правилами доказування, визначеними ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розгляді справи, судом першої інстанції було встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до бойового розпорядження ОТУ «Соледар» 08 вересня 2022 року знаходився на позиції СП «Чорний ворон» поблизу селища Миколаївка-2, в районі н.п. Зайцеве, Донецької області під час проходження військової служби, безпосередньо під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини. Внаслідок артилерійського обстрілу та прямого влучання ворожого снаряду по позиції «Чорний ворон» 08 вересня 2022 року близько 12:00 (приблизно) годин дня зв`язок з СП «Чорний ворон» обірвався. Зі слів свідків тіло військовослужбовця солдата ОСОБА_2 опинилося під завалами СП «Чорний ворон», яке евакуювати не було можливості через постійні артилерійські обстріли та наступ переважаючих сил противника. Дані обставини підтверджуються актом службового розслідування, рапортом командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_4 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 від 08 вересня 2022 року; витягом з Журналу бойових дій, поясненнями військовослужбовців.

З урахуванням вищевказаних обставин з достатньою вірогідністю підтверджується загибель у бою ОСОБА_2 у вказаному районі воєнних (бойових) дій.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням приписів ст. 46 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення ОСОБА_2 загиблим (померлим) під час виконання військового обов`язку із захисту держави України від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд першої інстанції, правильно виходив з того, що з урахуванням конкретних обставин справи оголошення фізичної особи померлою можливе після спливу шести місяців з дня настання відповідної події загибелі у бою ОСОБА_2 на території населеного пункту Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області, що підтверджується належними та допустимими доказами, наведеними вище.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції у порушення вимог ч. 2 ст. 46 ЦК України передчасно, до спливу шести місяців від дня закінчення воєнних дій, ухвалив рішення про оголошення ОСОБА_2 померлим є необґрунтованими, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що з великою долею вірогідності можна стверджувати, що солдат ОСОБА_2 загинув при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, виконуючи обов`язки військової служби із захисту Вітчизни.

У постановах Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 та від 25 квітня 2024 року № 278/970/23 сформовано правовий висновок про те, що шестимісячний строк, визначений у ч. 2 ст. 46 ЦК України для оголошення особи померлою, слід обраховувати з моменту настання події (яка могла призвести до смерті особи), а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 року, зазначила, що: «приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким», «речення друге ч. 2 ст. 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи».

У п. 78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 року зазначено, що «законодавець, формуючи припис речення другого ч. 2 ст. 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»). Після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене свідчить, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюється без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом не встановлено, чи відноситься селище Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області до територій на яких ведуться бойові дії та чи є вказана територія окупованою на теперішній час є безпідставними та спростовуються Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, де датою виникнення можливих бойових дій на території селища Зайцеве Бахмутської міської територіальної громади є 24 лютого 2022 року, датою припинення можливості бойових дій - 05 жовтня 2022 року, з 06 жовтня 2022 року ця територія є тимчасово окупованою російською федерацією.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, надав належну правову оцінку наданим сторонами доказам як в підтвердження позовних вимог так і в їх заперечення та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Завальнюк Жанни Вячеславівни залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2025 року.

Судді