Справа № 643/1342/17
Провадження № 6/643/431/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025

11 грудня 2025 року місто Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Сугачова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Салтівського районного суду міста Харкова Сугачової О.О.,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2025 в провадження судді Салтівського районного суду міста Харкова Сугачової О.О. надійшла заява ОСОБА_1 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (№643/1342/17; 6/643/431/25).

10.12.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про неможливість головуючим у справі суддею Сугачовою О.О. справедливо та неупереджено розглянути вищевказану заяву, яка розцінюється як відвід судді судді Сугачової О.О.

Доводи відводу мотивовані тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 суддею Сугачовою О.О. повністю відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яке в подальшому скасовано постановою Полтавського апеляційного суду від 25.07.2024, якою позовні вимоги були задоволені із застосуванням ефективного способу захисту. При таких обставинах заявник вважає, що в умовах, коли суддя Сугачова О.О. відмовила у позові, а в подальшому таке рішення було скасовано, суддя не може справедливо, об`єктивно та неупереджено розглянути питання про встановлення звіту про виконання судового рішення.

Вивчивши доводи зави, дослідивши матеріали справи та вказані обставини, суд дійшов такого.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно з частинами першою, другою, третьою та сьомою ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколом до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями ст. ст. 36, 37 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу судді.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу, зокрема, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думку судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст. 36 ЦПК України).

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 , суд вважає, що вказані доводи для відводу судді не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність необ`єктивності та неупередженості судді Сугачової О.О. в розумінні ст.36 КПК України.

Між тим, відповідно до положень ст. 37 ЦПК України, зокрема визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в тому числі, у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Так, дійсно рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 (головуючий суддя Сугачова О.О.) у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Фонду Державного майна України, ДП «Будівельник» про зобов`язання вчинення певних дій відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Поставною Полтавського апеляційного суду від 25.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2025 касаційні скарги Фонду державного майна України та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 25.07.2024 в частині задоволених позовних вимог та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 20.08.2024 залишити без змін.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Пуллар проти Сполученого Королівства, Білуха проти України, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії, Ферантелі та Сантанжело проти Італії Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Кастілло Альгар проти Іспанії Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суду повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 , викладені в його заяві про відвід, суд приходить до висновку, що вказані доводи в своєї сукупності, передбачені саме положеннями ст.37 ЦПК України в якості підстав для відводу судді, рішення якого було скасовано, постановлено нове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а заява про зобов`язання вчинити дії, є похідною по суті позовних вимог.

Крім того, з метою забезпечення права заявника на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом та усунення побоювань з боку останнього щодо неупередженості та об`єктивності головуючого судді, суд вважає за можливе задовольнити заявлений відвід.

Зазначений висновок відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 04 лютого 2020 року у справі № 908/137/18.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 258-260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Салтівського районного суду міста Харкова Сугачової О.О від розгляду заяви ОСОБА_1 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення.

Справу №643/1342/17; 6/643/431/25 за заявою ОСОБА_1 передати для повторного розподілу до автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Сугачова