Справа № 489/6359/25
Провадження №2/489/3106/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

встановив.

Позивачка, через свого представника адвоката Ільїна О.В., звернулася до суду з позовом, яким просила: визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. від 15.12.2020 за № 2102 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» заборгованості за кредитним договором № 08/03/2007/840 К-126 від 06.03.2007 у розмірі 119676,28 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати. Мотивуючи вимоги тим, що 06.03.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 08/03/2007/840 К-126. 04 серпня 2025 позивачці стало відомо про арешт банківського рахунку, відкритого в АТ «Райффайзен банк». Працівник банківської установи повідомив, що арешт на кошти накладено в межах виконавчого провадження, відкритого приватним виконавцем Булахевіч С.В. в якому позивачка є боржницею. Оскільки, позивачка не отримувала жодного повідомлення чи постанови про відкриття виконавчого провадження, того ж дня, на електронну адресу приватного виконавця направлено заяву з проханням надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження та завантажити до АСВП матеріали виконавчого провадження. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, стало відомо про те, що 24.03.2021 приватним виконавцем Булахевіч С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64947149 з примусового виконання виконавчого напису № 2102 виданого 15.12.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості у сумі 119676,28 грн. Виходячи зі змісту спірного виконавчого напису, право вимоги було відступлено іншій юридичній особі, зокрема, право вимоги перейшло на підставі Договору № GL48N718070_A102 про відступлення права вимоги від 20.08.2020 до ТОВ «Фінанс Проперті Групп». Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено на заборгованість, яка не є безспірною у порядку, передбаченому діючим законодавством. Крім того, відповідач жодним чином не проінформував позивачку про наявність заборгованості, тобто позивачці не надано ніяких доказів обґрунтування суми розрахунку заборгованості, отже, заборгованість не є безспірною.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Посилаючись на те, що право вимоги за кредитним договором № 08/03/2007/840 К-126 укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті групп» на підставі Договору № GL48N718070_A102 про відступлення права вимоги від 20.08.2020. Позичальник не виконав умови договору, а саме не повернув грошові кошти в повному обсязі. тому, 24.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. відкрито виконавче провадження № 64947149 з виконання виконавчого напису № 2102 виданого 15.12.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Проперті групп» заборгованості у розмірі 119676,28 грн. Позовна заява позивача побудована виключно на формальному цитуванні положень Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та окремих постанов Верховного Суду. Позивач не зазначає, у чому саме, на його думку, було допущено порушення нотаріальної процедури при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом. Позивач не надав жодних доказів, які підтверджували б порушення нотаріального порядку при вчиненні виконавчого напису; не зазначив, які конкретні документи відсутні або оформлені неналежним чином; не повідомив суд про неможливість подання доказів відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України; не подав клопотання про витребування доказів. Також, позивач фактично не виклав жодних конкретних доводів на підтвердження відсутності заборгованості чи незаконності виконавчого напису, навіть не вказавши конкретно в чому полягає ця незаконність. У поданій позовній заяві позивачем фактично не заперечується факт укладення кредитного договору, не зазначає про відсутність зобов`язань за цим договором, не стверджує про його недійсність чи відсутність підставі для виникнення заборгованості. Позивачем також не наведено доказів повернення грошових коштів у рахунок виконання зобов`язання, не зазначено жодних відомостей про здійснені платежі, їхній розмір чи періодичність. Відтак, твердження позивача фактично зводяться лише до формальних посилань на нібито неправомірність виконавчого напису не підтверджуються конкретними обставинами, які б могли свідчити про спірність заборгованості чи її відсутність. Позивач не виконав свого обов`язку довести обставини, на які посилається у позовній заяві, що є підставою для відхилення його вимог. Витрати на правничу допомогу не відповідають складності справи. Позовна заява не містить ґрунтованого аналізу норм матеріального та процесуального права та її виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права.

Від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 08/03/2007/840 К-126 від 06.03.2007, але вказаний кредитний договір у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Вказаний факт виключає можливість видання нотаріусом виконавчого напису на підставі п. 1 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. В момент вчинення виконавчого напису (15.12.2020) були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже, такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердження безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У даній справі витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правничої допомоги, а також детальним описом робіт (наданих послуг). Таким чином, факт реальності та фактичності понесених витрат є доведеним. Відповідач, висловлюючи свою позицію про зменшення витрат, не надав жодного належного доказу, який би свідчив про явну не співмірність заявленої суми. Він обмежився лише власними твердженнями, які не підтверджені жодними розрахунками чи об`єктивними критеріями. Таким чином, його доводи не відповідають вимогам процесуального закону і не можуть бути підставою для задоволення заяви.

Від представниці відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що у змісті позовної заяви відсутнє значення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач вже поніс і які очікує понести у звязку з розглядом справи. Позивач не розмежовував витрати на вже понесені і на витрати, які очікує понести. Таке порушення саме по собі унеможливлює стягнення заявленої суми та свідчить про неналежну конкретизацію витрат. Орієнтуючись лише на вимогу позову, яка свідчить що на момент подачі позову позивач вже поніс 20000 грн. Також на момент укладення договору про надання правничої допомоги гонорар адвоката вже становив 20000 грн. Отже, 20000 грн. вже були обумовлені між адвокатом і клієнтом на момент підписання договору, але представник включив у ці ж витрати роботи, яких на момент підписання договору та подання позову ще не було. Водночас у детальному описі робіт зазначено у п. 6 таблиці витрати у сумі 4000 грн. в складі 20000 грн. за складання відповіді на відзив, що на момент подання позову фактично не могло бути здійснено, оскільки невідомо було, чи відповідач скористається правом на подання відзиву. Включення цих витрат за складання відзиву є фіктивним, що ставить під сумнів реальність та обґрунтованість заявленої загальної суми витрат у розмірі 20000 грн. Позивач у позовній заяві не зазначив, не довів, що сума боргу визначена неправильно, не навів доказів, які б спростували існування прострочення заборгованості. Також, позивач не заперечує факт укладення кредитного договору. Позивач не виконав свого обов`язку довести обставини, на які посилається у позовній заяві, що є підставою для відхилення його вимог.

Ухвалою суду від 11.08.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 13.08.2025, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

06 березня 2007 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №08/03/2007/840 К-126, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримала від банку грошові кошти в кредит у сумі 14000 доларів США та на придбання транспортного засобу.

Відповідно до виконавчого напису від 15.12.2020, зареєстрованого в реєстрі за №2102, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. запропонував стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 08/03/2007/840 К-126 від 06.03.2007, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого на підставі Договору № GL48N718070_A102 про відступлення права вимоги від 20.08.2020 є на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» у розмірі 119676,28 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного нотаріуса виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. відкрито виконавче провадження № 64947149.

Постановою приватного нотаріуса виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 23.04.2021, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях та належать боржнику ОСОБА_1 .

Норми права та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Як вбачається з наданої суду позивачем копії оскаржуваного виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова).

Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів.

Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу.

Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 15.12.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, по заборгованості за яким вчинено виконавчий напис.

За вказаного, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 15.12.2020 застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі.

Відтак зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено, що він подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За відсутності засвідченої виписки з рахунка боржника сума нарахованої заборгованості нічим не підтверджується. За відсутності належного повідомлення боржника про розмір заборгованості, не підтверджується її безспірність.

У зв`язку з неподанням учасником справи без повідомлення причин доказів, витребуваних судом (копій матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису), суд відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України визнає обставину, на яку посилається позивач, а саме вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису за відсутності належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 4845 грн. 48 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Позивачка просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу суд враховує позицію Верховного суду, викладену у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20). Відповідно до якої необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано до суду: ордер на надання правничої допомоги серії ВЕ № 1164435 від 05.08.2025; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК № 000968; копію Договору про надання правничої допомоги від 04.08.2025.

Таким чином, позивачкою/представником позивачки не надано доказів здійснення фактичної оплати витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Підстави скасування заходів забезпечення позову, викладені у ст.158 ЦПК України. Зокрема, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, тому вжиті ухвалою суду від 13.08.2025 у справі №489/6359/25 (провадження №2-з/389/32/25) заходи забезпечення позову відповідно до положень ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, підстави для їх скасування на даний час відсутні.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 15 грудня 2020, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем, зареєстрований в реєстрі за №2102, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» заборгованості за кредитним договором № 08/03/2007/840 К-126 від 06.03.2007 у розмірі 119676,28 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 грн. 48 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

У задоволенні вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовити.

Заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою суду від 13.08.2025 у провадженні №2-з/389/32/25, якою зупинено стягнення у виконавчому провадженні №64947149, яке відкрите за виконавчим написом нотаріуса №2102, виданим 15.12.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д., продовжуватимуть діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Пропеті Групп», , юридична адреса: м. Харків, пл. Павлівська, 5.

Третя особа:

приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, юридична адреса: м. Харків, пров. Короленка, 19.

приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Булахевіч Степан Вікторович, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Спаська, 13, офіс 6.

Повний текст судового рішення складено «28» листопада 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева