Справа №: 398/6056/25
провадження №: 2/398/3513/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" грудня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання

В С Т А Н О В И В:

Через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Гулий А.В., звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на період навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2028 року та стягнення судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.10.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Олександрійським ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрите виконавче провадження №30949647 за виконавчим листом №2-2524 від 14.11.2011 року про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300,00 грн щомісячно до 21.10.2024 року. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 46 496,37 грн. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виповнилося 18 років та з 02.09.2024 року вона навчається в університеті «КРОК» на ІІ курсі за спеціальністю «Психологія» на денній формі навчання. Навчання за контрактом, стипендію не отримує. Термін навчання за ступенем «бакалавр» - ч ервень 2028 року. Донькаперебуває на утриманні позивача, яка оплачує навчання та всі пов`язані з навчанням витрати. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов.

26.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Горбунова Р.В. надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти позову та вважає його таким, що задоволенню не підлягає. Обґрунтовуючи представник відповідача зазначив, що ст. 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку до досягнення ними 23 років, якщо вони продовжують навчання, але за умови якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач не може надавати таку допомогу, оскільки офіційно не працює, а лише перебивається тимчасовими заробітками намагаючись утримувати свою сім`ю. З 09.02.2013 року ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В лютому 2014 року у відповідача народився син ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, який перебуває на його утриманні. Про відсутність офіційного доходу свідчить довідка з державної податкової служби.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 02.12.2025 року, не з`явилися.

Представник позивача подав заяву, в якій він просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його та позивача відсутність.

Відповідач та його представник причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи або неможливості розгляду справ у їх відсутність чи з інших причин, суд не подали.

Отже, підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.10.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до довідки Університету «КРОК`від 12.09.2025 року №530/25 та договору №43498-д від 23.08.2024 року ОСОБА_3 є студенткою ІІ курсу денної форми навчання, за спеціальністю «Психологія» запланований термін навчання чотири роки, з 02.09.2024 року до 30.06.2028 року, загальна вартість навчання становить 124 000,00 грн.

Відповідно до квитанцій ОСОБА_1 сплатила за навчання доньки за договором №43498-д від 23.08.2024 року грошові кошти на загальну суму 85 688,00 грн.

ОСОБА_2 має заборгованість по аліментах на утримання ОСОБА_3 в розмірі 46 496,37 грн, що підтверджується довідкою Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.05.2025 року.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що суд визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати.

Такі правові позиції викладені у Постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18), від 01 серпня 2018 року у справі №539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18), від 12 вересня 2018 року у справі №350/326/17-ц (провадження №61-15310св18) та від 10 жовтня 2018 року у справі №216/3757/16-ц (провадження № 61-16217св18).

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який на підставі рішення суду було розірвано. З відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки та відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача є борг за аліментами, нарахований до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 46 496,37 грн.

Повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжує навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для оплати вартості навчання, придбання канцелярського приладдя, підручників тощо.

В той же час, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки в добровільному порядку не надає.

Також судом встановлено, що відповідач з 09.11.2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 та вони мають спільну дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження відповідно. Однак, доказів спільного проживання з неповнолітнім сином, відповідачем не надано.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з відповідача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з 05.12.2014 року до 04.02.2032 року. Інформація щодо звернення зазначеного рішення до виконання, доказів реальної сплати стягнутих аліментів чи наявності заборгованості за аліментами у суду відсутня та відповідачем не надана.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №1126-25-08098 від 07.11.2025 року у ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по вересень 2025 року відсутні відомості про доходи. При цьому, з довідки Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.05.2025 року вбачається, що відповідач, попри відсутність офіційних доходів, протягом 2024-2025 років сплатив в рахунок погашення заборгованості по аліментах на утримання ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 45 000,00 грн, що свідчить про наявність фактичних доходів у відповідача.

За змістом ч. ч. 1 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи та оцінюючи вищезазначені докази, суд дійшов висновку, що відповідач, хоча офіційно і не працевлаштований, проте отримує дохід, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для оплати вартості навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

При цьому, враховуючи наявність у відповідача малолітнього сина, суд вважає за можливе визначити аліменти в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки саме такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позов пред`явлено 19 вересня 2025 року, то аліменти будуть стягуватись з 19 вересня 2025 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За приписами частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірнимі з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано договір про надання правничої допомоги №2004 від 08.09.2025 року та платіжну інструкцію 0.0..1 від 06.11.2025 року, відповідно до яких позивач оплатила послуги правової допомоги на загальну суму 4 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача в розмірі 1 211,20 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 198 200 СК України, ст. ст. 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263 265, 268, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на період навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на період навчання, в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 19 вересня 2025 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2028 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02 грудня 2025 року.

Суддя О.В.Авраменко