Справа № 163/1293/25 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Провадження № 22-ц/802/1388/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Санфорд Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 15.02.2018 між ПАТ «Ідея банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р25.00202.003674343, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит на поточні потреби в сумі 82 915 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Строк кредитування становить 48 місяців з дня підписання договору, тобто до 15.02.2022. Позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту, базою нарахування є неповернута сума кредиту. Повернення кредту обумовлено у 48 щомісячних внесках згідно графіку щомісячних платежів.

Одночасно із кредитним договором позичальник уклав договір добровільного страхування життя.

Після укладення договорів банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський рахунок позичальника грошові кошти в сумі 82 915 грн, з яких було сплачено на рахунок страховий платіж від імені позичальника.

Позичальник свої зобов`язання за кредитом виконав частково і до моменту звернення з цим позовом сплатив лише 71 961,63 грн, останній платіж 03.09.2019.

Після спливу строку кредитування 15.02.2022 кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, комісій.

Станом на 15.02.2022 у позичальника виникла заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 63 197,99 грн, з яких: 59 274,58 грн заборгованість за основним боргом і 3 923,41 грн заборгованість за нарахованими і несплаченими процентами.

16.11.2023 між АТ «Ідея банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» було укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» передало (відступило) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Сонаті» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором.

29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» і ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сонаті» передало (відступило) за плату належні права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № Р25.00202.003674343 від 15.02.2018.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязаняь за кредитним договором та не погашенням заборгованості, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 239,54 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та 7 200 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року в позові відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Санфорд Капітал» на користь ОСОБА_1 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Санфорд Капітал», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процессуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про часткове задоволення позову. Стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 356,32 грн, з яких: 11 788,79 грн заборгованість за основним боргом і 567,53 грн заборгованість за нарахованими і несплаченими процентами. Вирішити питання розподілу судових витрат в судах першої та апеляційної інстанцій.

Зазначає, що він не оскаржує висновки суду в частині нікчемності умов договору про стягнення плати за обслуговування кредиту, однак вважає, що у такому випадку сплачені відповідачем кошти у вигляді комісії за обслуговування кредиту в розмірі 47 485,79 грн підлягають зарахуванню у рахунок погашення основного боргу і до стягнення підлягає сума в розмрі 11 788,79 грн (59 274,58 грн 47 485,79 грн).

З урахуванням того, що фактична сума основного боргу становить 11 788,79 грн, то заявлена до стягнення сума процентів за користування кредитом (3 923,41 грн) також підлягає зменшенню. З урахуванням розміру процентної ставки (1,99 % річних) та кількості днів користування кредитом з дати остаточного формування заборгованості (16.09.2019) по дату закінчення строку кредитного договору (15.02.2022) 883 дні, розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 567,53 грн.

Отже загальна заборгованість за кредитним договором, що підлягає стягненню, становить 12 356,44 грн, а тому позов підлягав частковому задоволенню.

Крім того, позивач зазначає, що стягнення з нього на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу було передчасним, оскільки суд неправильно визначив сторону, яка програла спір і не перевірив належність доказів фактичної сплати послуг адвоката. Саме у зв`язку із бездіяльністю відповідача, а саме невиконанням ним свого обов`язку з повернення отриманих у борг коштів, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав відповідачем.

Відповідач та/або його представник відзив на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, при якому було б зараховано кошти у сумі 47 485,79 грн, стягнуті як плата за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу і процентів, у зв`язку із чим неможливо встановити суму заборгованості по тілу кредиту і по процентах, які нараховуються у розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту, відповідно до умов договору.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 15.02.2018 між ПАТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № P25.00202.003674343, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на поточні потреби кредит у розмірі 82 915 грн, включаючи витрати на страховий платіж, строком до 15 лютого 2022 року, з процентною ставкою у розмірі 1,99 % річних від неповернутої суми кредиту. Сторонами погоджено графік щомісячних платежів за кредитним договором.

Одночасно з укладенням цього кредитного договору позичальник уклав договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 14 105,87 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк.

Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 82 915 грн, з яких було сплачено на рахунок страховий платіж від імені позичальника, що підтверджується випискою з банківського рахунку позичальника.

У подальшому відповідач частково виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами.

Зі сформованої АТ «Ідея Банк» виписки по рахунку за період з 15.02.2018 по 16.09.2019 вбачається, що за цей період відповідачем погашено борг по кредиту у розмірі 71 961,63 грн (а.с.59-61).

Останній платіж проведено 03.09.2019. Строк, на який було надано кредит за договором, сплив 15.02.2022.

16 листопада 2023 року між АТ «Ідея банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» було укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» передало (відступило) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Сонаті» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором.

29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Сонаті» і ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сонаті» передало (відступило) за плату належні права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № Р25.00202.003674343 від 15.02.2018 із загальним розміром заборгованості 63 197,99 грн, з яких: 59 274,58 грн заборгованість за основним боргом і 3 923,41 грн заборгованість за нарахованими і несплаченими процентами.

Розмір заборгованості сформовано первісним кредитором АТ «Ідея Банк» станом на 16.11.2023.

Після закінчення строку кредиту (15.02.2022) кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.

ТОВ «ФК «Сонаті» і ТОВ «Санфорд Капітал» також не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.

В апеляційній скарзі позивач не оспорює висновок суду першої інстанції про нікчемність кредитного договору в частині обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту.

В цій частині колегія суддів відповідно до правил ст. 367 ЦПК України апеляційний перегляд не здійснює.

Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (постанова Верховного Суду від 22.04.2024 № 559/1622/19).

Отже, позивач подав розрахунок заборгованості і його неправильність було встановлено судом під час дослідження доказів після встановлення обставин нікчемності п. 1. 4 Договору щодо сплати позичальником комісії.

Суд не скористався належним йому процесуальним правом зобов`язати позивача надати більш детальний та повний розрахунок, а відповідач у свою чергу не надав альтернативного розрахунку заборгованості з урахуванням наслідків нікчемності п. 1. 4 кредитного договору.

Разом з тим, ні обставини, які були встановлені судом під час розгляду цієї справи, ні наявність чи відсутність в матеріалах справи інших доказів чи розрахунків, не звільняють суд від обов`язку самостійно здійснити розрахунок заборгованості, встановити обґрунтованість чи необґрунтованість сум, заявлених до стягнення, з урахуванням наслідків нікчемності однієї із умов договору.

Судом встановлено, що на виконання нікчемної умови договору (п. 1.4.) кредитором зараховано зі сплачених відповідачем коштів суму 47 485,79 грн, як плата за обслуговування кредиту.

Апеляційний суд доходить висновку про можливість простим математичним способом визначити той розмір заборгованості, який фактично залишився несплаченим відповідачем за кредитним договором, у зв`язку із чим відсутні підстави для відмови у позові, зазначені судом першої інстанцї.

Так, до заявленого у позові до стягнення розміру заборгованості за основним боргом 59 274,58 грн необхідно зарахувати сплачені відповідачем за нікчемною угодою кошти у розмірі 47 485,79 грн, у результаті чого заборгованість за основним боргом становить 11 788,79 грн (59 274,58 47 485,79 грн), яка підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням процентної ставки (1,99% річних) та періоду проведення позивачем розрахунку заборгованості по процентах (з 16.09.2019 до 15.02.2022), розмір заборгованості становить 567,53 грн ((883 (дні) / 365 (днів)) х 1,99%) х 11 788,79 грн), яка підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № Р25.00202.003674343 від 15.02.2018 у загальному розмірі 12 356,32 грн, з яких 11 788,79 грн заборгованість за основним боргом і 567,53 грн заборгованість по процентах.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про відмову у позові зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи, дослідженням та оцінкою наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК).

Позивач ТОВ «Санфорд Капітал» під час розгляду справи в суді першої інстанції поніс судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн (платіжна інструкція № 1560 від 11.06.2025), витрати на професійну правничу допомогу за Договором про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05.05.2025 у розмірі 7 200 грн.

Відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 121/25 від 10.07.2025, Додатком № 1 до договору, Актом прийому-передачі виконаних робіт (Додаток № 2 до договору) від 25.07.2025.

Заявляючи про зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу, позивач не навів жодних обґрунтувань і правових мотивів, тому апеляційний суд не бере такі заперечення до уваги.

Заперечення представника відповідача щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції ґрунтувалися виключно на правових наслідках відмови в позові, про що просив відповідач, а тому саме по собі не може бути підставою для зменшення судових витрат позивача.

За подання апеляційної скарги ТОВ «Санфорд Капітал» сплатило 3 633,60 грн судового збору згідно з платіжною інструкцією № 1916 від 05.11.2025, а також понесло витрати на професійну правничу допомогу за Договором про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 7 від 05.11.2025 у розмірі 8 400 грн.

Жодних заперечень щодо заявленого до стягнення позивачем в апеляційній скарзі розміру витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача не надано.

Згідно вимог позову ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути з відповідача кошти на загальну суму 63 239,54 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 12 356,32 грн, що становить 19,54 % від заявлених вимог.

З урахуванням застосування принципу пропорційності, позивачу за подання позовної заяви необхідно відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 473,34 грн (19,54 % від сплачених 2 422,40 грн), а за подання апеляційної скарги 710,00 грн (19,54 % від сплачених 3 633,60 грн).

Також на користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 1 406,88 грн (19,54 % від 7 200 грн) та в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 641,36 грн (19,54 % від 8 400 грн).

У зв`язку із частковим задоволенням позову, понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають відшкодуванню позивачем у розмірі 5 632,20 грн (80,46 % від 7 000 грн).

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Ураховуючи наведене, а саме те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 4 231,58 грн (473,34 + 710,00 + 1 406,88 + 1 641,36), а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 5 632,20 грн, то із застосуванням вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача необхідно стягнути різницю у судових витратах, а саме 1 400,62 грн (5 632,20 4 231,58), звільнивши відповідача від відшкодування судових витрат позивачу.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № Р25.00202.003674343 від 15 лютого 2018 року у розмірі 12 356 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят шість) гривень 32 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» на користь ОСОБА_1 1 400 (одну тисячу чотириста) грн 62 коп різниці у судових витратах.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді