Справа № 509/3911/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: представника позивача Дьоміної А.С.

відповідачки ОСОБА_1 ,

представник третьої особи Ляшенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом

Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області

до

ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог:

Служба у справах дітей Авангардівської селищної ради

про

відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Авангардівської селищної ради про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, в якому просив суд відібрати малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 1/3 від суми заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на території Авангардівської селищної територіальної громади Одеського району Одеської області проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт № НОМЕР_1 виданий 21 липня 2020 року органом 5129), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є матір`ю трьох дітей:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (актовий запис про народження № 1129, складений 28 вересня 2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області);

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (актовий запис про народження № 807, складений 08 жовтня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (актовий запис про народження № 265, складений 26 квітня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)).

Батько малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18 квітня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відомості про батька малолітньої ОСОБА_3 внесені до актового запису про народження дитини зі слів матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України.

Малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені без догляду матері у зачиненій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , об 11:00 год. працівниками Служби у справах дітей Авангардівської селищної ради спільно з фахівцем із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Авангардівської селищної ради. Діти були голодні, їли булочку та сік, які їм принесли мешканці ЖМ «Сьоме небо». Мешканці ЖМ «Сьоме небо» повідомили працівникам Служби у справах дітей, що мати напередодні ввечері залишила дітей у зачиненій квартирі, з 08:00 год. сусіди звернули увагу, що діти перебувають на балконі без нагляду. На телефонні дзвінки знайомих громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відповідала. Пізніше було встановлено, що телефон матері був вимкнений і залишився у дітей. Малолітня ОСОБА_7 , 2020 року народження, жестами пояснила присутнім, що мати пішла в магазин і не повернулася. Спільно з інспектором сектору ювенальної превенції Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області та сімейним лікарем Амбулаторії загальної практики сімейної медицини 27 червня 2025 року проведено оцінку рівня безпеки дітей. За інформацією сімейного лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицини встановлено, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має затримку мовленнєвого розвитку, 19 березня 2024 року матері рекомендовано звернутися на консультацію до невролога дитячого. Станом на 27 червня 2025 року до сімейного лікаря не надходила інформацію про результати обстеження дитини.

За результатами проведення оцінки рівня безпеки малолітніх дітей визнано залишення дітей на вихованні матері дуже небезпечним.

Зважаючи на зазначені обставини ухвалено рішення Виконавчого комітету Авангардівської селищної ради від 27 червня 2025 року № 174 про негайне відібрання від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою вжиття заходів щодо соціального захисту дітей малолітні тимчасово влаштовані до Комунального некомерційного підприємства «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради для проведення медичного обстеження дітей та у разі необхідності надання їм медичної допомоги.

Місце перебування матері дітей встановлено близько 23:00 години працівниками Одеського районного управління поліції №2 ГУ НП в Одеській області. Мати дітей перебувала в стані алкогольного сп`яніння, пояснила, що пішла з квартири близько півтори години тому.

Вищевикладене свідчить про те, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , безвідповідально ставиться до виховання малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До Служби у справах дітей Авангардівської селищної ради громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулася 30 червня 2025 року та пояснила, що раніше ніколи не залишала дітей без нагляду. Ввечері 26 червня 2025 року склалися обставини, за яких вона вирішила залишити дітей дома, оскільки їй треба було вирішити особисті питання. Вона планувала повернутися додому дуже скоро, але не повернулася.

Під час бесіди з малолітньою ОСОБА_8 , 2016 року народження, встановлено, що на час виявлення дітей без нагляду матері вона перебувала з бабусею у с. Олександрівка Болградського району.

Раніше мати інколи залишала дітей під наглядом старшої сестри. В цей час ОСОБА_9 самостійно доглядала за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , годувала їх бутербродами та вкладала спати. ОСОБА_9 відповідально ставилася до догляду за молодшими сестрами, не ходила гуляти, щоб не залишати їх без нагляду. Під час відсутності матері страви, які вона приготувала, зберігалися у холодильнику, але діти не могли їх вживати, оскільки мати не надавала дозволу ОСОБА_12 їх нагріти. ОСОБА_9 дзвонила матері з цього приводу, але мати говорила, що ОСОБА_12 небезпечно користуватися газовою плитою для підігріву їжі.

Працівниками служби у справах дітей 03 липня 2025 року обстежено умови проживання громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За результатами обстеження встановлено, що мати проживає в однокімнатній квартирі, яка належить її брату. Квартира підключена до комунікаційних мереж електро-, водо-, газопостачання та водовідведення. Квартира умебльована згідно з мінімальними потребами родини, наявна побутова техніка у робочому стані, але відсутні окремі спальні місця для дітей. Мати з дітьми спить на одному ліжку (двоспальному). Умови проживання матері не створюють перешкод у виконанні нею обов`язку по догляду за дітьми та їх вихованню.

Під час бесіди ОСОБА_1 повідомила працівникам Служби у справах дітей, що має намір пройти повний курс лікування, щоб уникнути в подальшому подібних ситуацій із вживанням надмірної кількості алкоголю. ОСОБА_13 тривалий час не працює за спеціальністю, але планує після лікування працевлаштуватися для того, щоб мати можливість забезпечувати дітей належним чином.

З приводу затримки мовленнєвого розвитку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати пояснила, що за результатами обстеження дитини встановлено пізній розвиток мови. Мати вважає, що згодом дитина зможе розмовляти. З документів, які надані матір`ю, встановлено, що обстеження проведено 31 травня 2024 року у відділенні функціональної діагности Обласної дитячої лікарні міста Одеси. За результатами діагностики виявлено ЕЕГ поза меж норми, помірні дифузні зміни без чіткого локалізованого осередку, реактивність нейронів кори послаблена. Документів, які підтверджують проходження дитиною лікування та контролю в подальшому за станом розвитку дитини мати не надала Службі у справах дітей Авангардівської селищної ради, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, просила суд повернути їй дітей та дати шанс, пояснила суду, що пройшла аверсивну терапію, на підтвердження чого надала довідку лікаря з медичного центру «Обеліск Лайф», а також офіційно працевлаштувалась в Приватному підприємстві «Таврія Плюс» з 18.07.2025 року по теперішній час, на даний момент займає посаду Касир торговельного залу, на підтвердження чого також надала довідку з місця роботи.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши сторони, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Статтями 141, 142, 150 СК України передбачено - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтями 151, 153 СК України встановлено - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, а також мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю трьох малолітніх дітей:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (актовий запис про народження № 1129, складений 28 вересня 2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області);

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (актовий запис про народження № 807, складений 08 жовтня 2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (актовий запис про народження № 265, складений 26 квітня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)).

Батько малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18 квітня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відомості про батька малолітньої ОСОБА_3 внесені до актового запису про народження дитини зі слів матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України.

Позивач посилається на те, що відповідачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , нехтує обов`язками щодо виховання та утримання дітей, не дотримується вимог чинного законодавства України у частині обов`язку батьків щодо виховання та розвитку дітей, злісно порушила вимоги статей 150-155 Сімейного кодексу України, отже позивач вважає, що є підставою для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав згідно зі статтею 170 Сімейного кодексу України.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідачка ОСОБА_1 пройшла аверсивну терапію, на підтвердження чого надала довідку лікаря з медичного центру «Обеліск Лайф», а також офіційно працевлаштувалась в Приватному підприємстві «Таврія Плюс» з 18.07.2025 року по теперішній час, на даний момент займає посаду Касир торговельного залу, на підтвердження чого також надала довідку з місця роботи, хоче працювати та виховувати дітей. Також в матеріалах справи є характеристика видана виконкомом Городненської сільської ради, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за період проживання в селі Олександрівка Болградського району, показала себе як морально стійка особистість, працьовита, відповідальна. Характер спокійний, врівноважений. Не має шкідливих звичок. З особами, схильними до скоєння злочинів та правопорушень, стосунків не підтримує, користується повагою в односельців.

Відповідачка стає на шлях виправлення, усі вищезазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як зобов`язання виховувати своїх рідних дітей, виконувати сумлінно свої батьківські обов`язки, а отже враховуючи викладене, суд вважає що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Авангардівської селищної ради про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після розгляду справи апеляційним судом і прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 03.12.2025 року.

Суддя А.І.Бочаров