Справа №694/3407/24
провадження № 2-з/694/9/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.

за участю секретаря судових засідань Портян С.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Білокур А.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Держан В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвоката Держан Валентини Василівни про забезпечення позову в цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та розподіл майна подружжя,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя, розподіл майна подружжя та визнання права власності на частину майна,

встановив:

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокат Держан В.В. в підготовчому судовому засіданні звернулася до суду із письмовою заявою про забезпечення позову в цивільній справі,в якій просить: забезпечити зустрічний позов шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме зобов`язати ОСОБА_1 звернутися із заявою до відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі Акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про відновлення енергопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишилася проживати в будинку, який на цей час належить ОСОБА_1 , та є предметом позову в частині вимог про розподіл майна подружжя. ОСОБА_2 здійснює оплату комунальних платежів по будинку. Проте, з метою виселення ОСОБА_2 з будинку, ОСОБА_1 звернувся до структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі Акціонерного товариства «Черкасиобленерго» із заявою про відключення будинку від енергопостачання, зробивши проживання ОСОБА_2 нестепним та неможливим, порушивши тим самим її права на користування спірним майном. ОСОБА_2 не має іншого житла, є інвалідом другої групи, потребує лікування, тому до винесення рішення у справі існує необхідність у забезпеченні позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 вчинити зазначені вище дії.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білокур А.В. в підготовчому судовому заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення позову, зазначивши, що такий спосіб забезпечення не передбачений процесуальним законом і не може бути реалізованим, оскільки змусити особу, яка володіє нерухомим майном на законних підставах, здійснити дії шляхом написання заяви, неможливо та сприймається як захід необґрунтованого примусу.

Сторони, присутні в судовому засіданні, підтримали позиції своїх уповноважених представників.

Заслухавши доводи сторін, їхніх представників, проаналізувавши наведені у заяві аргументи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 197 ЦПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову, про зустрічне забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача за зустрічним позовом не обґрунтувала в належному та достатньому обсязі підстав для застосування запропонованого заходу забезпечення позову, оскільки на цей час спірне майно на праві власності належить лише ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_2 у зазначеному житловому будинку не зареєстрована, підтверджень того, що остання є належним користувачем будинку суду не надано, у тому числі й доказів оплати комунальних та інших послуг, на що послалася представник позивача за зустрічним позовом. Окрім того, не прослідковується наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, який існує взаємозв`язок між предметом позову щодо розподілу майна подружжя, визнання права власності на частину майна із попередженням потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Оцінюючи наведені доводи представника позивача за зустрічним позовом, суд не вважає їх достатніми, доведеними, ґрунтовними та такими, що дають підстави для задоволення заяви.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Саме лише посилання у заяві про забезпечення позову на обставини нестерпного та неможливого життя у спірному будинку, які, на думку представника позивача за зустрічним позовом, утворив відповідач ОСОБА_1 , не свідчить про ухилення від подальшого можливого виконання судового рішення без наведення відповідних обґрунтувань та підтверджень їх доказами, та не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вже зазначав суд раніше, забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Наразі, сторона позивача за зустрічним позовом не переконала суд у необхідності вжиття заходу забезпечення позову у запропонований спосіб.

За таких обставин, з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи викладені вище приписи законодавства, передбачені законом підстави для задоволення заяви відсутні.

Одночасно слід роз`яснити заявнику його право на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 150-153, 258-260, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Держан Валентини Василівни про забезпечення зустрічного позову в цивільній справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16 грудня 2025 року.

Суддя О.Ю.Смовж