ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7739/25 Справа № 177/620/17 Суддя у 1-й інстанції - Лященко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 177/620/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

скаржник ОСОБА_1

заінтересована особа Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року, яка постановлена суддею Лященко В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнка А.О., боржник ОСОБА_2 , посилаючись на те, що на виконанні в Довгинцівському ВДВС у місті Кривому Розі перебувало ВП № 65481840, відкрите на підставі виконавчого листа № 177/620/17 від 17 серпня 2017 року, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

05 березня 2025 року державним виконавцем Довгинцівському ВДВС у місті Кривому Розі винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Із вказаною постановою заявник не згодна, вважає, що державним виконавцем не було здійснено належний запит до АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів на рахунках ОСОБА_2 . У зв`язку з чим розрахунок заборгованості станом на 18 грудня 2024 року не відповідає дійсності, адже державним виконавцем при здійсненні розрахунку не був перевірений рух коштів по рахунках ОСОБА_2 , та відповідно аліменти не стягувалися по вказаним рахункам за весь період часу з моменту відкриття виконавчого провадження. Таким чином державним виконавцем не вжито всіх заходів для належного виконання рішення суду.

На підставі наведенного вище скаржник просила суд визнати дії державного виконавця Довгинцівського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнка А.О., які полягали у закритті виконавчого провадження та нездійсненні запиту до банківської установи АТ КБ «ПриватБанк», в якій боржник має відкриті рахунки протиправними; визнати протиправними та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 65481840 від 05 березня 2025 року.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано дії державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнка Андрія Олександровича, які полягали у закритті виконавчого провадження та нездійсненні запиту до банківської установи АТ КБ «ПриватБанк», в якій боржник має відкриті рахунки протиправними.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 65481840 від 05 березня 2025 року.

В апеляційній скарзі Довгинцівський відділ Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 посилаюсь на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

Апеляційна скарга, з посиланням на Закон України «Про виконавче провадження» мотивована тим, що 12 грудня 2024 року та 06 січня 2025 року державний виконавець звертався із запитами до АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів на рахунках ОСОБА_2 за період часу з 01 січня 2020 року по 27 червня 2023 року, з банку було отримано відповіді, що дана інформація є банківською таємницею.

Апелянт зазначає, що перевірка руху коштів на рахунках боржника не відповідає нормам законодавства при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, не існує чіткого механізму визначення доходу боржника по руху коштів на рахунках, рух коштів не вказує, що та чи інша сума на рахунку являється доходом. Боржник ОСОБА_2 отримує офіційний дохід, з якого утримувалися та перераховувалися аліменти.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені нею в скарзі на дії державного виконавця посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, державного виконавця Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Веремієнка А. О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника скаржниці ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтеюю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п.9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Так, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право на порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, частиною першої якої встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому ч.1,2 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Обов`язки і права виконавців регламентовані ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини першої якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі положень пункту 1 частини другої зазначеної статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження АСВП 65481840 з примусового виконання виконавчого листа № 177/620/17 від 17 серпня 2017 року, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), на утримання дитини ОСОБА_5 , починаючи стягнення з 25 березня 2021 року.

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 05 червня 2023 року державному виконавцю Довгинцівського ВДВС міста Кривий Ріг вбачається, що банк повідомив запитувану інформацію про всі рахунки станом на 05 червня 2023 року ОСОБА_2 , так 14 березня 2014 року відкрито рахунок, залишок якого складає 21 018,80 грн; 14 березня 2014 року відкрито рахунок, залишок якого складає 0,47 грн; 26 червня 2020 року відкрито рахунок, залишок якого складає 111,48 грн, 16 грудня 2021 року відкрито рахунок, залишок якого складає 0 грн. Вказано про відсутність договорів про зберігання цінностей та договори про найму (оренду) індивідуального банківського сейфа. Також зазначено, що у запиті міститься вимога про надання інформації стосовно руху коштів по рахункам без зазначення конкретного проміжку часу, що унеможливлює надання відповіді в цій частині.

15 січня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив Довгинцівський ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що на запит виконавчої служби була підготовлена інформація стосовно ОСОБА_2 . Проте, на даний момент відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки запит не відповідає чинному законодавству.

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 05 березня 2025 року виконавче провадження закрито на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнка А.О. скаржниця вказувала на те, що задля перевірки наявності у ОСОБА_2 доходів, з яких також повинно було відбуватись відрахування аліментів на утримання дитини, державний виконавец мав вчинити всі необхідні дії, зокрема витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» в установленому законом порядку інформацію про всі рахунки боржника.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець належним чином не перевіривши статус грошових коштів, які знаходились на банківських рахунках ОСОБА_2 та могли бути доходом боржника з якого повинні стягуватися аліменти, допустив бездіяльність та належним чином не перевірив відсутність заборгованості станом на день повноліття дитини 27 червня 2023 року та відповідно передчасно закінчив виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно положень ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Заявниця ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 може мати інший дохід, окрім виплат за його місцем роботи, з якого також повинні були відбуватись аліменти на утримання дочки.

За змістом ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Постановою Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Пунктом 1 Переліку, зазначено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; грошових і натуральних премій; оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; допомоги по безробіттю; одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»; стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); інших видів заробітку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що виконавче провадження № 65481840 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини відкрито 20 травня 2021 року.

Також судом встановлено, що згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 05 червня 2023 року банку повідомив державному виконавцю Довгинцівського ВДВС міста Кривий Ріг запитувану інформацію про всі рахунки ОСОБА_2 станом на 05 червня 2023 року, так 14 березня 2014 року відкрито рахунок, залишок якого складає 21 018,80 грн; 14 березня 2014 року відкрито рахунок, залишок якого складає 0,47 грн; 26 червня 2020 року відкрито рахунок, залишок якого складає 111,48 грн, 16 грудня 2021 року відкрито рахунок, залишок якого складає 0 грн. Вказано про відсутність договорів про зберігання цінностей та договори про найму (оренду) індивідуального банківського сейфа.

У зазначеній відповіді АТ КБ «ПриватБанк» звернуто увагу на те, що вимога про надання інформації стосовно руху коштів по рахункам ОСОБА_2 не містить конкретного проміжку часу та повідомлено, що після отримання Банком інформації щодо зазначення конкретного проміжку часу по рахункам щодо руху коштів, запит буде виконано в повному обсязі.

Банківська виписка це повний список транзакцій, здійснених за певний період часу який відображає, як саме гроші переміщувалися на відповідний рахунок і виходили з нього.

Отже, державний виконавець, отримавши відповідь АТ КБ «ПриватБанк» про чотири відкриті банківські рахунки на ОСОБА_2 , на трьох з яких залишалися залишки грошових коштів, зокрема на рахунку відкритому 14 березня 2014 року залишок грошових коштів складав 21 018,80 грн та на інших двох рахунках були наявні залишки грошових коштів 0,47 грн та 111,48 грн, а також роз`яснення Банку про те, що запит не виконано в повному обсязі не надано інформацію про рух коштів по цим рахункам, оскільки державним виконавцем не конкретизовано проміжок часу щодо руху коштів на цих рахунках, і що запит буде виконано в повному обсязі після повторного запиту із зазначенням конкретного проміжку часу по руху коштів, повинен був направити повторний запит до банківської установи.

З відповіді від 15 січня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» на повторний запит державного виконавця Довгинцівського ВДВС у місті Кривому Розі вбачається, що державним виконавцем не в повному обсязі виконано свої обов`язки, а саме запит не відповідає чинному законодавству, що унеможливлює надання відповіді з відкриттям банківської таємниці, в матеріалах справи відсутній повторний запит, оформлений належним чином, до банківської установи, чим державний виконавець проявив бездіяльність, оскільки на відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» рахунках боржника могли знаходитись грошові кошти (доходи) з яких підлягали стягненню аліменти.

На переконання колегії суддів, державний виконавець належним чином не перевіривши статус грошових коштів, які знаходились на банківських рахунках ОСОБА_2 та могли буди доходом боржника з якого повинні стягуватися аліменти, допустив бездіяльність та належним чином не перевірив відсутність заборгованості станом на день повноліття дитини 27 червня 2023 року та відповідно передчасно закінчив виконавче провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що повного виконання рішення суду у справі про стягнення аліментів фактично не відбулося, оскільки державний виконавець не здійснила всіх необхідних заходів, визначених статтями 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», і передчасно вважав виконавче провадження закінченим.

Доводи скарги про те, що перевірка руху коштів на рахунках боржника не відповідає нормам законодавства при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, не існує чіткого механізму визначення доходу боржника по руху коштів на рахунках, рух коштів не вказує, що та чи інша сума на рахунку являється доходом, боржник ОСОБА_2 отримує офіційний дохід, з якого утримувалися та перераховувалися аліменти та пояснення державного виконавця в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції про те, що в нього відсутній обов`язок витребування у банківської установи відомостей про доходи боржника колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження не має інформації, що державним виконавцем станом на час розгляду скарги вчинено дії щодо здійснення повної перевірки майнового стану, встановлення наявності рахунків, електронних гаманців боржника, власності боржника цінних паперів, рухомого та нерухомого майна, майнових прав, доходів боржника, можливості звернення стягнення на них.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що державному виконавцю АТ КБ «ПриватБанк» не було остаточно відмовлено в надані запитуваної інформації, а рекомендовано звернутися до банку із повторним запитом, який має бути оформлений належним чином, чого державним виконавцем зроблено не було.

Отже, наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: