УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Вітюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.,

представника позивача Стрикаль М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 Шаповалова А.Р. (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду та приватного виконавця Шинделя В.А. про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Укрфінстандарт" до приватного виконавця Шиндель Володимира Анатолійовича, Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання результатів електронних торгів недійсними, визнання недійсним акту, свідоцтва, визнання права іпотекодержателя та поновлення запису про іпотеку

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Укрфінстандарт" звернулось до суду з позовом до приватного виконавця Шиндель Володимира Анатолійовича, Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_1 про визнання результатів електронних торгів недійсними, визнання недійсним акту, свідоцтва, визнання права іпотекодержателя та поновлення запису про іпотеку.

Суд ухвалою від 30.06.2025 відкрив загальне позовне провадження у цивільній справі, залучив третіх осіб, встановив процесуальні строки для реалізації учасниками справи своїх прав та призначив її до розгляду у підготовче засідання.

12.09.2025 суд ухвалою залишив позовну заяву без руху та надав строк для усунення її недоліків. 23.09.2025, після усунення позивачем недоліків, суд продовжив розгляд справи.

Підготовче засідання відкладалось з метою належного повідомлення усіх учасників справи.

25.11.2025 від приватного виконавця Шиндель Володимира Анатолійовича надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яке мотивовано тим, що 25.10.2025 відповідач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2025 за № 314 та довідка (Форма 5) від 25.10.2025 за №9/7429.

12.12.2025 представник позивача (Онопко В.С.) подав клопотання про проведення підготовчого засідання у відсутність представника ( ОСОБА_6 ). Вказав, що підтримує заявлене представником позивача ( ОСОБА_7 ) клопотання про витребування доказів та заперечує проти клопотання приватного виконавця Шидель В.А. про зупинення провадження у справі. До клопотання долучено копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" у Київському районному суді м. Харкова адвокатом Онопко В.С. від 11.12.2025.

15.12.2025 (подано 12.12.2025) суду було передано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Клопотання мотивовано таким:

-у підписанта позову був відсутній необхідний обсяг повноважень, оскільки у матеріалах цієї судової справи відсутні (до позовної заяви не додано) належні документи на підтвердження повноважень представника (підписанта) позову, які б засвідчували його повноваження на відповідне ведення справи та здійснення представництва безпосередньо в Київському районному суді м. Харкова;

-наявне зловживання правами та конфлікт інтересів. Указує, що позовна заява може містити ознаки завідомо безпідставного позову через відсутність предмета спору та його штучний характер, а також ознаки зловживання правом на позов. Зокрема, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 та вони систематично і тривалий час намагалися створювати різноманітні перешкоди задля уникнення сплати заборгованості перед ОСОБА_8 та ухилення від виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 у справі № 646/15793/15-ц, у тому числі шляхом подання інших безпідставних позовів (скарг), ініціювання надуманих спорів та створення штучних передумов і обставин, а також залучаючи до цього ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" і зловживань в іншій формі, щоб унеможливити і ускладнити виконання вказаного рішення в рамках виконавчого провадження. Наводить перелік справ за позовами ОСОБА_5 (справи № 640/12559/17, № 953/7967/23), ОСОБА_4 (справа № 640/14166/18), ОСОБА_8 (справа № 640/3330/19, № 953/14883/20, № 646/8070/19) та скаргами на дії виконавця (справи № 646/7912/20, № 646/6443/21 № 646/6926/21) та справи № 643/11066/24 і № 638/12724/25, які розглядаються. Також вказує на наявність кримінального провадження щодо ОСОБА_5 (справа № 635/2644/17) та виконавчих проваджень стосовно вказаної особи. Зазначає, що адвокат Стрикаль М.В. є (був) представником ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , посилаючись на положення частини четвертої статті 60 ЦПК України та частини восьмої статті 1 і статтю 28 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" щодо конфлікту інтересів та звертає увагу, що доплату судового збору здійснював ОСОБА_5 ;

-позивач несвоєчасно та неналежним чином усунув недоліки позовної заяви, оскільки ухвалу про залишення позову без руху від 12.09.2025 позивач отримав 14.09.2025, тому строк на усунення сплив 19.09.2025, однак заяву про усунення недоліків було подано 22.09.2025 без наведення поважності причин пропуску строку та заявлення відповідного клопотання, що тягне відповідні процесуальні наслідки.

У судове засідання 15.12.2025 з`явились представник позивача, ОСОБА_1 його представник та представник ОСОБА_3 .

Представник Кудь О.О. підтримав подане ним клопотання про залишення позову без розгляду, зазначив, що спочатку слід розглянути його, а потім клопотання про зупинення провадження у справі, стосовно зупинення вказав, що це обов`язок суду. Представник позивача заперечив проти клопотання про залишення позову без розгляду, надав копію листа-згоди ОСОБА_9 від 06.09.2025 щодо згоди на укладення адвокатом договору з ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" та відсутність конфлікту інтересів; клопотання про зупинення провадження у справі залишив на розсуд суд. ОСОБА_1 та його представник підтримали клопотання третьої особи, вважали, що клопотання про зупинення провадження слід розглядати після клопотання про залишення позову без розгляду.

Суд розглянув клопотання про залишення позову без розгляду та заяву про зупинення провадження у справі і додані до неї матеріали, вислухавши думку учасників справи, дійшов таких висновків.

Щодо клопотання про залишення позову без розгляду

Щодо наявності повноважень на підписання позову та строку усунення недоліків

Товариство звернулось з позовом Шевченківського районного суду м. Харкова. На підтвердження повноважень представника позивача (Онопко В.С.) було надано копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" у Шевченківському районному суді м. Харкова адвокатом Онопко В.С. від 28.05.2025.

Шевченківський районний суд м. Харкова ухвалою від 30.05.2025 передав за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Суд ухвалою від 30.06.2025 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у підготовче засідання.

11.09.2025 до суду звернувся представник позивача адвокат Стрикаль М.В. з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та відкладенням. До клопотання долучено копію ордеру про надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" у Київському районному суді м. Харкова адвокатом Стрикалем М.В. від 10.09.2025.

12.09.2025 суд залишив позов без руху та встановив позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків.

Указану копію ухвали позивач отримав в електронному кабінеті 14.09.2025 о 23:15 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (абзац 7 частини шостої статті 272 ЦПК України).

З довідки про доставку електронного документу вбачається, що копію ухвали суду від 12.09.2025 доставлено 14.09.2025 о 23:15, тобто після 17 години, а тому днем вручення наступний робочий день за днем його відправки. Тобто днем вручення копії ухвали суду від 12.09.2025 позивачу вважається 15.09.2025 відповідно до абзацу 7 частини шостої статті 272 ЦПК України.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, перебіг встановленого законом та судом п`ятиденного строку для усунення недоліків позову розпочався з 16.09.2025 відповідно до статті 123 ЦПК України, оскільки днем вручення копії ухвали позивачу вважається 15.09.2025. Відповідно, п`ятиденний строк усунення недоліків спливав 20.09.2025.

20.09.2025 припало на вихідний день суботу.

Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

За таких обставин, враховуючи те, що останній день встановленого судом строку для усунення недоліків закінчився 20.09.2025, тобто у вихідний день, а тому відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України останнім днем строку був перший після цього робочий день 22.09.2025 (20.09.2025 субота, 21.09.2025 неділя).

22.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої було долучено докази доплати судового збору та ордер на надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" у Київському районному суді м. Харкова адвокатом Стрикалем М.В. від 10.09.2025.

Отже, позивач усунув недоліки у строк встановлений законом та судом з урахуванням положень статей 123, 124, 272 ЦПК України, а тому доводи представника третьої особи у цій частині визнаються необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі "Bellet v. France" від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/161/13-ц.

Верховний Суд, розглядаючи питання надання необхідних доказів на підтвердження повноважень представника позивача, у постанові від 04.08.2025 у справі № 761/47253/23 погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції у разі виявлення факту, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви мав постановити ухвалу про залишення такої позовної заяви без руху або повернути позовну заяву, проте суд першої інстанції дійшов передчасного висновку для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України після відкриття провадження в справі без надання позивачу строку для усунення можливих недоліків позовної заяви.

У справі, що розглядається, суд виходить з такого:

-позивач звернувся з позовом до Шевченківського районного суду м. Харкова, на підтвердження повноважень свого представника надав відповідні докази повноважень подати позову до суду, однак відповідний позов було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова;

-під час провадження у Київському районному суді м. Харкова у справу вступив ще один представник, який надав докази повноважень у Київському районному суді м. Харкова (ордер від 10.09.2025 на Стрикаля М.В.);

-попередній представник (Онопко В.С.) звернувся до суду з клопотанням, до якого долучив документ на підтвердження повноважень, зокрема, ордер від 11.12.2025 на представництво інтересів Товариства у Київському районному суді м. Харкова;

-позивач обізнаний зі здійсненням провадження щодо його позову у Київському районному суді м. Харкова (ухвали та повістки суду направлялись до електронного кабінету Товариства) і він жодного разу не заявив про відсутність повноважень на у представника на представництво інтересів у цьому суді або ж відсутність його волі на продовження здійснення провадження за його позовом;

-у судовому засідання представник позивача (Стрикаль М.В.) зазначив, що Товариство підтримує поданий ним позов. Долучений ордер представника не містить застережень чи обмежень щодо його повноважень.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали справи містять докази повноважень представника, який звертався з позовом до суду на представництво інтересів Товариства, зокрема, і в Київському районному суді м. Харкова (ордер від 11.12.2025), також наявний інший представник (Стрикаль М.В.), який долучив ордер на представництво інтересів позивача у Київському районному суді м. Харкова, позивач обізнаний з провадженням в Київському районному суді м. Харкова і жодного разу не заявляв про відкликання представника, відсутність повноважень у нього або відмови від позову, а тому, на переконання суду, за вказаних умов, залишення позову без розгляду з огляду на те, що до позову було долучено ордер на надання правничої допомоги у Шевченківському районному суді м. Харкова, який було подано до вказаного суду і надалі останнім було передано за підсудністю до цього суду, є надмірним формалізмом та перешкоджатиме доступу до суду, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства та усталеній судовій практиці. А тому доводи представника у вказаній частині визнаються необґрунтованими.

Щодо зловживання та конфлікту інтересів

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Як правоздатність пред`являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміють право подання позову в суд, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів й права, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов`язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 року у справі "Ле Конт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), заяви № 6878/75, 7238/75).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Представник третьої особи у клопотанні вказує, що позовна заява може містити ознаки завідомо безпідставного позову через відсутність предмета спору та його штучний характер та посилається на ряд судових справи, учасниками яких є учасники цієї справи в різних статусах, зокрема треті особи у цій справі ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ) є позивачами в інших справах.

Суд зазначає, що, по-перше, реалізація учасниками цього судового провадження (третіми особами) своїх прав на звернення з іншими позовами не може вказувати на зловживання позивачем у цій справі своїм правами, зокрема, на звернення з позовом до суду; по-друге, оцінку щодо суті заявлених вимог суд може надавати під час розгляду справи по суті, а не на стадії підготовчого засідання. При цьому, як вбачається з переліку наведених представником справ та заявників у них, вбачається, що його довіритель є теж позивачем, тобто реалізує справо на звернення з позовом, що не може вказувати на зловживання позивачем у цій справі шляхом звернення з позовом. Доказів того, що позивач звернувся до суду з такими самими позовними вимогами з цих самих підстав представник третьої особи не надав та про таке не вказував.

За таких обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі реалізував свої право на звернення до суду передбачене статтею 4 ЦПК України, статтями 15, 16 ЦК України, що не може вважатись зловживанням процесуальними правами.

Як було зазначено вище представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Норма частини четвертої статті 60 ЦПК України встановлює, що одна й та сама особа може бути одночасно представником декількох позивачів або декількох відповідачів або декількох третіх осіб на одній стороні, за умови відсутності конфлікту інтересів між ними.

Обмеження щодо представництва встановлені у статті 61 ЦПК України, відповідно до частини третьої якої особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя.

Указана норма встановлює заборону на здійснення представництва у разі, якщо представник у цій справі представляє або представляв іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя.

Доказів того, що адвокат Стикаль М.В. у цій справі здійснює представництво іншої особи (третіх осіб) у цій справі матеріали справи не містять (довіреність, ордер на представництво інтересів іншої особи окрім позивача у справі), а тому обставини відповідної заборони передбачені частиною третьою статті 61 ЦПК України в межах розгляду цієї справи не встановлені. А тому доводи представника третьої особи визнаються безпідставними.

Щодо посилання представника на положення спеціального законодавства Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності (пункт 8 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Підстави для відмови в укладенні договору про надання правничої допомоги визначені у статті 28 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", на пункти 3, 7 якої посилається представник, зокрема, адвокату забороняється укладати договір про надання правничої допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо адвокат брав участь у відповідному провадженні, і це є підставою для його відводу згідно з процесуальним законом; адвокат надає правничу допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правничої допомоги.

При цьому порушення правил адвокатської етики може бути підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності (пункт 3 частини другої статті 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") у разі встановлення відповідних обставин. Водночас вказане порушення не визначено нормами процесуального закону (ЦПК України), як підстава для залишення позову без розгляду, а тому не може бути такою. Таке порушення, у разі встановлення відповідних обставин, передбачає інші наслідки.

Крім того, представник позивача (адвокат Стрикаль М.В.) надав суду лист-згоду ОСОБА_5 щодо відсутності будь-якого конфлікту інтересів у нього з вказаним адвокатом, у зв`язку з наданням правничої допомоги позивачу у цій справі.

За таких обставин, суд зазначає, що підстав щодо обмеження права представництва інтересів позивача адвокатом Стрикаль М.В. встановлених процесуальними нормами (стаття 61 ЦПК України) у цій справі не встановлено та, як наслідок для визнання відповідного зловживання теж, а тому вказані доводи суд відхиляє.

Щодо доплати судового збору іншим учасником справи суд зазначає, що положення Закону України "Про судовий збір" не визначають чіткого урегулювання питання стосовно суб`єкта сплати.

Положенням частини четвертої статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Тобто положення норм процесуального кодексу також не врегульовують цього питання.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20 вважала помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість прийняття як доказу сплати судового збору за подання позовної заяви платіжного доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача, без урахування всього змісту цього документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За таких обставин, суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховує висновок Верховного Суду з цього питання та зазначає, що наданий позивачем доказ доплати судового збору (квитанція № від 19.09.2025) підтверджує факт сплати судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та приймає відповідний доказ.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; Зупинення провадження у справі це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 177 постанови від 12.11.2025 у справі № 754/947/22 зробила висновок щодо застосування наведеної норми та вказала, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що "переведені на воєнний стан";

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Якщо військовослужбовець наполягає на розгляді справи без його участі чи за участю його представника, то в суду немає підстав для зупинення провадження у справі (пункт 109 постанови від 12.11.2025 у справі № 754/947/22).

Повертаючись до обставин цієї справи, відповідач (І) надав суду копію витягу з наказу командира військової частини від 25.10.2025 № 314 про призов ОСОБА_10 на військову службу за призовом під час мобілізації, з 25.10.2025 зарахувати до списків особового складу та довідку (Форма 5) від 25.10.2025 № 917429, що солдат ОСОБА_10 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації; (ІІ) заявив про зупинення провадження у справі.

Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, його заяву про зупинення провадження у справі, суду вважає провадження у справі підлягає зупиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, а клопотання відповідача задоволенню.

Пунктом 2 частини першої 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції

Відповідно, провадження у справі підлягає зупиненню до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Керуючись ст. 2, 251, 253, 257, 259 261, 263, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити представнику ОСОБА_3 у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду.

2. Заяву приватного виконавця Шиндель Володимира Анатолійовича про зупинення провадження у справі задовольнити.

3. Провадження у цивільній справі № 638/10125/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Укрфінстандарт" до приватного виконавця Шиндель Володимира Анатолійовича, Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання результатів електронних торгів недійсними, визнання недійсним акту, свідоцтва, визнання права іпотекодержателя та поновлення запису про іпотеку зупинити до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15.12.2025.

Суддя Роман ВІТЮК