ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6226/25 Справа № 206/1593/25 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бляхарської Юлії Олександрівни на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття приміщення та компенсацію моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття приміщення та компенсацію моральної шкоди.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що сторонами справи є позивач ОСОБА_1 , яка як власник приміщення з приводу якого виник спір, здійснює у цьому приміщенні господарську діяльність та є ФОП, і не може виступати в даному спорі в якості фізичної особи, та відповідачі, комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, тобто суб`єктний склад даної справи складається з юридичних осіб, тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач звернулась до суду (цивільної юрисдикції) із вимогами до відповідачів щодо стягнення шкоди, завданої ОСОБА_1 як фізичній особі, як власнику нерухомого майна, а отже справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що сторонами справи є позивач ОСОБА_1 , яка як власник приміщення з приводу якого виник спір, здійснює у цьому приміщенні господарську діяльність та є ФОП, і не може виступати в даному спорі в якості фізичної особи, та відповідачі, комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, тобто суб`єктний склад даної справи складається з юридичних осіб, тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також установленими ним передумовами для звернення до суду.

Статтею 20 ГПК України визначено предметну підсудність господарських судів, що розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Тож розмежування компетенції судів з розгляду спорів здійснюється відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами.

Як вбачається з матеріалів справи, договір № С-2022/11 від 07 жовтня 2022 року про дольову участь в наданні послуг з управління багатоквартирним будинком від 07 жовтня 2022 року укладений між КП Жилсервіс-5 Дніпровської міської ради та ФОП ОСОБА_1 .

Тобто, учасниками спору є юридична особа - КП Жилсервіс-5 Дніпровської міської ради та ФОП ОСОБА_1 .

Крім того у позовній заяві позивач заявила про те, що внаслідок залиття вказаного приміщення, заподіяні збитки , які вона понесла у зв`язку з неотриманням доходу від підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції належним чином визначив характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернулась до суду (цивільної юрисдикції) із вимогами до відповідачів щодо стягнення шкоди, завданої ОСОБА_1 як фізичній особі, як власнику нерухомого майна, а отже справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки у суду першої інстанції не було правових підстав, виходячи з суб`єктного складу учасників, для вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бляхарської Юлії Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 02 грудня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

О.В. Свистунова