Справа № 465/1326/25 Головуючий у 1 інстанції Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/2530/25 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

10 листопада 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Хоцяновича О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , її представника

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2025 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 04.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №439.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Окрім того, просив зупинити провадження у справі, покликаючись на те, що перебуває у складі Збройних Сил України, військова частина, в якій він служить, виконує бойові завдання безпосередньо на лінії зіткнення з ворогом.

Наголошує, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В судове засідання 04.11.2025 року сторона відповідача не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, в тому числі й в особі свого представника адвоката Дашинич О.Б., клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Частинами четвертою та п`ятою статті 259 ЦПК України визначено, що для постановлення ухвал, що оформляються окремим документом, суд оголошує перерву. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Заслухавши думку сторони позивача в заперечення заявленого клопотання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.251, п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана норма процесуального закону є імперативною, суть якої зводиться до того, що учасник справи (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) на час розгляду справи в суді виконує конституційний обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений статтею 65 Конституції України та у зв`язку з цим не може реалізувати свої процесуальні права та нести процесуальні обов`язки.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

За приписами абзацу 1 статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 6 грудня 1991 року №1934-XII (далі Закон №1934-XII), Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до статті 3 Закону №1934-XII, Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року (далі Закон №1932-ХІІ), участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Визначення військового формування міститься у статті 1 Закону №1932-ХІІ та означає створену відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1934-XII, особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу (див. постанови Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі №466/8799/22, від 29 лютого 2024 року у справі №149/9/23).

На підтвердження проходження військової служби апеляційному суду надано довідку військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 10.07.2025 року №5451, яка видана майстер-сержанту ОСОБА_3 про те, що він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період з 24.02.2022 по 01.06.2022, з 03.06.2022 по 14.02.2023, з 17.02.2023 по 29.03.2023, з 10.04.2023 по 19.05.2023, з 24.05.2023 по 17.12.2023, з 22.01.2024 по 23.04.2024, з 30.04.2024 по 21.11.2024, з 09.12.2024 по 11.07.2025.

Разом з тим, необхідно зазначити, що вказана довідка підтверджує лише факт перебування ОСОБА_3 на військовій службі у названій військовій частині станом на 11.07.2025 року, натомість, відсутній наказ (або посилання на нього у довідці) про зарахування відповідача до списків особового складу військової частини, яка входить до складу Збройних Сил України та переведена на воєнний стан.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ураховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, колегія суддів доходить висновку про недостатність доданого до апеляційної скарги документа (довідки) для зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, а тому у задоволенні клопотання відповідача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.251, 268, 381, 389 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 10 листопада 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич