Справа № 646/6005/15-ц
Провадження № 6/646/258/2025
У Х В А Л А

09.12.25 м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий - суддя Серпутько Д.Є.,

за участі секретаря судового засідання - Соболь Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 646/6005/15-ц,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова 22.10.2025 року надійшла заява представника АТ «УКРСИББАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 243,60 грн до виконання у справі № 646/6005/15-ц, в якій представник стягувача просив видати дублікати виконавчих документів у справі № 646/6005/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 243,60 грн та про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 8796,44 грн для пред`явлення до виконання та визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 243,60 грн до виконання поважними та поновити пропущений строк.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник заявника в поданій заяві просив провести розгляд заяви за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Основ`янського районного суду міст Харкова позов АТ «УКРСИББАНК» задоволено частково та стягнуто на користь АТ «УКРСИББАНК» з ОСОБА_1 завдані збитки у загальній сумі 8796,44 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. У подальшому Основ`янським районним судом міста Харкова видано виконавчі листи у справі № 646/6005/15-ц.

Згідно з відповіддю Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.10.2021 року виконавчий документ № 646/6005/15-ц виданий 16.03.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 243,60 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» за постановою державного виконавця повернуто стягувачу. 26.12.2022 року виконавчий документ № 646/6005/15-ц виданий 16.03.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованість у розмірі 8796, 44 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» за постановою державного виконавця повернуто стягувачу.

Відповідно до довідок Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.12.2025 року відповідні виконавчі документи втрачено.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого документа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Також виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого документа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Факт втрати виконавчого листа є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, не можуть негативно впливати на права стягувача. Відсутність виконавчого листа, своєчасно пред`явленого стягувачем, перешкоджає виконанню рішення суду та порушує його права, тому суд вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документу пропущено заявником з поважних причин, що не залежали від нього, а саме несвоєчасне повернення виконавчого документа стягувачу та фактична відсутність постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналу виконавчого документа, тому необхідно задовольнити заяву АТ «УКРСИББАНК» про видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 646/6005/15-ц та про визнання причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа у справі № 646/6005/15-ц за позовом акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення судового збору у розмірі 243,60 грн. до виконання поважними та поновлення пропущеного строку для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15.10.2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції»).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ або за місцем виконання.

Враховуючи викладені вище норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд вбачає підстави для задоволення заяви про видачу дублікатів та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки, вони підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 352, 354, п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 646/6005/15-ц задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 646/6005/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» судового збору у розмірі 243,60 грн.

Поновити акціонерному товариству «УКРСИББАНК» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа у справі № 646/6005/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» судового збору у розмірі 243,60 грн.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 646/6005/15-ц за позовом акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення судового збору у розмірі 243,60 грн.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 646/6005/15-ц за позовом акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення у заборгованості у розмірі 8796,44 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Є. Серпутько