10.12.2025 Справа № 2605/7014/12
Справа № 2605/7014/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Луценко О.М.

за участю секретаря - Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни, стягувач: ЖБК « Суднобудівник-6», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця по виконавчому провадженню НОМЕР_2 від 04.10.2024р. ОСОБА_2 про примусове стягнення 12.11.2024р. коштів з мого рахунку № НОМЕР_1 , розміщеного в АТ "Ощадбанк"; зобов`язати державного виконавця по виконавчому провадженню НОМЕР_2 від 04.10.2024р. ОСОБА_2 скасувати свої дії від 12.11.2024р. по примусовому стягненню коштів з мого рахунку № НОМЕР_1 , розміщеного в АТ "Ощадбанк"; зобов`язати головного державного виконавця по виконавчому провадженню НОМЕР_2 від 04.10.2024р. ОСОБА_2 повернути мої кошти в сумі 8175грн. 21коп., примусово стягнених нею 12.11.2024р. з мого рахунку № НОМЕР_1 , розміщеного в АТ "Ощадбанк".

Свої вимоги мотивувала тим, що під час ознайомлення скаржника з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_3 з`ясувалося, що головним державним виконавцем Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ Ярмоленко Катерина Юріївна 12.11.2024р. примусово стягнуто з рахунку № НОМЕР_1 , розміщеного в АТ "Ощадбанк", який належить скаржнику грошові кошти в розмірі 8175грн. 21коп. Однак скаржник постанову про примусове стягнення виконавець їй не надсилала, в матеріалах ВП вона також відсутня. Отже, виконавець примусово стягнула грошові кошти без процесуального оформлення свого рішення у вигляді постанови, та не довела його до відома. Також, для примусового стягнення грошових коштів виконавець направила до банку платіжну інструкцію №39071 від 12.11.2024р. з вказаним конкретним рахунком для стягнення ( НОМЕР_1 ), але в матеріалах ВП відсутній запит до банку щодо розкриття банківської таємниці та відповідь на нього. Окрім того скаржник 28.10.2024р. звернулася до суду (справа 2605/7014/12, провадження: 4-с/756/11/25) зі скаргою, розгляд якої станом на 12.11.2024р. не був завершений, у зв`язку із чим просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила суд її задовольнити.

Головний державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К. Ю. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Представник стягувача в судовому засіданні проти наданої скарги заперечив, посилаючись на її обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, заслухавши думку заявника, представника стягувача, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Так, представником заявника дотримано строки звернення зі скаргою до суду.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_2 головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катериною Юріївною здійснено запит до фінансових установ з метою отримання інформації, що містить банківську таємницю, а саме наявності та стану рахунків боржника.

Як встановлено в судовому засіданні в матеріалах виконавчого провадження НОМЕР_2, містися дані про наявність та стан рахунків боржника.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва по справі №2605/7014/12(4-с/756/11/25) постановлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Житлово-Будівельний кооператив "Суднобудівник -6"- відмовлено.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_2 головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катериною Юріївною винесено постанову від 09.06.2025року про закриття виконавчого провадження в зв`язку з виконанням рішенням суду.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 ПК України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про теплопостачання", ст. 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до п. 1 ч.2 ст. 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

До вищенаведених рахунків зі спеціальним режимом використання поточний рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито для зарахування, в т.ч. й соціальних виплат - не відноситься.

Відповідно до правової позиції, яка викладена Верховним Судом України у постанові від 24.06.2015 по справі № 6-535цс15, кошти після зарахування на рахунок отримувача стають її власністю, втрачають свій цільовий статус (заробітна плата, пенсія, соціальна виплата) та набувають статусу вкладу.

При цьому, перерахування (видача) вкладу можливе лише в порядок та спосіб, визначений законодавством.

З урахуванням втрати коштами, що надійшли на рахунок, свого цільового статусу - соціальних виплат, можливого надходження на рахунок інших коштів, які неможливо віднести виключно до коштів соціальних зарахувань, у Банку об`єктивно відсутні підстави визначити статус коштів, які залишились/надходять та будуть надходити на рахунок саме як соціальні зарахування.

Позивачем не наведено жодної конкретної правової норми, яка б визначала її поточний рахунок як рахунок зі спеціальним режимом використання та забороняла накладення арешту на нього (рахунок).

З вищезазначеного вбачається, що рахунок відкритий останнім в АТ «Ощадбанк», є поточним рахунком, не віднесений до рахунків зі спеціальним режимом використання або рахунків, призначених виключно для соціальних зарахувань, а тому не може бути віднесеним до рахунків для зарахування виключно тих коштів, стягнення на які заборонено Законом.

Щодо правомірності дій Банку з накладення арешту на кошти на рахунку та виконання платіжної інструкції державного виконавця.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Вичерпний перелік рахунків, на кошти на яких не може бути звернено стягнення в процесі виконавчого провадження регламентований п. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо судової практики Верховного Суду при подібних правовідносинах.

Позиція Банку підтверджується і актуальною судовою практикою Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду.

В постанові від 19.05.2020 по справі № 905/361/19 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №344/8982/17, оскільки він не суперечить наведеним у цій постанові висновкам Великої Палати Верховного Суду.

В свою чергу, в постанові від 13.03.2019 у справі № 344/8982/17 Верховний суд зазначив, що скасовуючи постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника, що перебувають на рахунку, суди попередніх інстанцій не урахували, що зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, а є поточним, призначеним для зберігання коштів та здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, в тому числі для виплати заробітної плати/пенсії, а відтак дійшли помилкового висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови державного виконавця. Доказів відступлення Великою Палатою Верховного Суду від наведеної вище правової позиції не виявлено.

Згідно постанови від 03.02.2021 у справі №756/1927/16-ц Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду було зроблено висновок, що кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус, та набули статус вкладу.

Тотожний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведений також у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі 6- 535цс15.

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши у сукупності надані докази і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не встановив протиправності в діях головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни у даному виконавчому провадженні, і не вбачає підстав визнання дій неправомірними та як наслідок скасування дій.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про залишення скарги без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,12,18,15,39, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.259,450,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни, стягувач: ЖБК « Суднобудівник-6»- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.М. Луценко