КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 753/1250/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року, постановлену у складі судді Заставенко М.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та не врахував посилання останнього, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справі про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, не погоджується з висновками суду про те, що з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається вимог про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення позовної заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 11 лютого 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, оскільки заява не відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме при обов`язку сплатити 1325,43 грн суми судового збору, представником позивача сплачено 1211,20 грн, а тому сплаті підлягає різниця у розмірі 114,23 грн. З позовної заяви та доданих матеріалів суддею встановлено, що спір виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого пошкоджено транспортний засіб позивача та завдано позивачу моральної шкоди, відтак не вбачається вимог про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

18 лютого 2025 року від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків, однак, представником позивача не усунуто недоліки, роз`яснені в ухвалі від 11.02.2025, а саме не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У заяві про усунення недоліків представник позивача вказує, що судом не належним чином досліджено матеріали справи, адже у позовній заяві ним вказано, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме звільнення від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, просив звільнити позивача від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, а його сплата передбачає приниження честі та гідності фізичної особи.

Суд зазначив, що в ухвалі від 11 лютого 2025 стороні позивача роз`яснено, що з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається вимог про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, а тому посилання на п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вважав хибним. Суд вважав, що позивачем не усунуті недоліки, викладені в ухвалі про залишення позову без руху від 11.02.2025, у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, визнав позовну заяву неподаною і повернув позивачеві.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки не відповідають матеріалам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суду судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2025 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, в якій просив звільнити позивача від сплати судового збору за моральну шкоду на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»; стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у сумі 82 542 грн. 85 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн за позовну вимогу про відшкодування майнової шкоди.

Відхиляючи доводи представника позивача про те, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме звільнення від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суд виходив з того, що з позовної заяви та доданих матеріалів встановлено, що спір виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого пошкоджено транспортний засіб позивача та завдано позивачу моральної шкоди, відтак не вбачається вимог про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки ціна позову складає 132 542,85 грн (82 542,85 грн + 50 000 грн), то 1% від ціни позову складає 1325,43 грн. Позивачем сплачено 1211,20 грн судового збору, при обов`язку сплатити 1 325,43 грн, а тому сплаті підлягає різниця у розмірі 114,23 грн.

18 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про усунення недоліків, в якій зазначив про те, що судом не належним чином досліджено матеріали справи, адже у позовній заяві ним вказано, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме звільнення від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.п. 5,8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з частинами 1, 10 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується ; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути відшкодування майнової шкоди в розмірі 82 542 грн. 85 коп., заподіяної позивачу внаслідок пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася з вини відповідача.

Також позивач просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., заподіяної йому внаслідок отримання тілесних ушкоджень у даній ДТП, вказуючи, що позивач отримав пошкодження голови та обличчя, перебував на тривалому лікуванні. Шрами від отриманих травм обличчя залишаються до теперішнього часу, позивач вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, відчуває незручності від залишків шрамів на обличчі.

До позовної заяви позивач додав довідку КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 07.08.2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 була надана медична допомога з приводу отриманих забійних ран лівої лобно-тімяної ділянки, садна лівого ліктьового суглоба, з накладенням швів.

Подаючи заяву від 18 лютого 2025 року, представник позивача звертав увагу суду , що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не відносяться до майнової шкоди, за яку сплачується судовий збір в розмірі 1% від ціни позову.

Також представник позивача посилався на п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, яким визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Таким чином, суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху та повертаючи її позивачу, не звернув уваги на обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та помилково вважав, що з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається вимог про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та що посилання представника позивача на п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є хибним.

Як вбачається зі змісту вказаної норми, законодавцем не розмежовано, від сплати судового збору у справах про відшкодування заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я якої шкоди, майнової чи моральної, звільняються позивачі.

Відтак, виходячи із наявного у позовній заяві обґрунтування щодо заподіяння позивачу моральної шкоди від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та доданих до позовної заяви матеріалів, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про звільнення його від сплати судового збору в частині вимог про відшкодування моральної шкоди на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу суду такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.