Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/1273/24
Провадження № 2/572/54/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МОРОЗ Ю.М.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу №572/1273/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернвся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві позивачем зазначено, що йому належить на праві власності 1/2 частина будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яку він успадкував після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що він із сім`єю постійно проживає у вказаному вище житлі з 2006 року.

Інша частина будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (остання є тіткою батька позивача).

Згідно із змістом позовної заяви спадщину після смерті ОСОБА_5 ніхто не прийняв, в той же час тягар утримання вказаного майна несе позивач, який здійснює догляд за цілим будинком, здійснює ремонтні роботи, оплачує комунальні послуги, а відтак, відкрито, добросовісно і безперервно користується цілим будинковолодінням протягом часу, що перевищує 10 років.

З огляду на наведене, позивач зазначає, що він протягом більше, ніж 10 років відкрито і безперервно користується займаним житлом, яким свого часу добросовісно заволодів є усі підстави для визнання за ним права власності на це житло за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, дали пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

Крім цього, сторона вказує, що спадкоємець ОСОБА_5 ОСОБА_7 , який залучений до участі у справі як належний відповідач, майном не цікавиться протягом тривалого часу, участі в його утриманні не несе.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Позивачем в ході судового провадження заявлено клопотання про витребування доказів, а саме інформації про наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , а також повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть останньої.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року клопотання позивача задоволено, витребувані докази за клопотанням сторони.

Також, стороною позивача заявлено клопотання про допит свідків.

Вказане клопотання судом задоволено.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Отже, правовідносини між сторонами по справі виникли в зв`язку із правом власності на нерухоме майно - житлове приміщення.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до позовних вимог позивач звернувся за захистом порушених відповідачем, на думку позивача, прав на отримання житла у власність.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із наданої позивачем копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №255653727 від 07 травня 2021 року доводить, що будинок житловий загальною площею 126,9 м2 із господарськими будівлями, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (частки по 1/2 кожного співвласника). Право власності на частину будинковолодіння остання набула в порядку спадкування за заповітом, що підтверджується копією відповідного свідоцтва від 18 липня 1985 року.

Копія технічного паспорту, виготовленого станом на 13 лютого 2007 року, доводить, що по АДРЕСА_1 дійсно знаходиться житловий будинок 1958 року забудови, загальною площею 126,9 м2, а також господарські будівлі (вулицю Гайдара перейменовано на вулицю Огієнка Івана рішенням Сарненської міської ради №105 від 29 січня 2016 року).

Аналогічна інформація міститься у технічній документації на вказане будинковолодіння, виготовленої станом на 28 вересня 2022 року.

В обґрунтування поданих вимог позивач вказує, що він є власником половини будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

На доведення вказаних обставин позивачем надано суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2019 року, із якого вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із 1/2 частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (житловий будинок площею 70,5 м2.

Крім цього, витяги №2127 та №2126 від 07 липня 2021 року, надані Центром з надання адміністративних послуг Сарненської міської ради, доводять, що ОСОБА_1 дійсно є зареєстрованим по АДРЕСА_1 з 02 лютого 2009 року, що додатково доводиться дослідженою судом будинковою книгою для прописки громадян у житловому приміщенні по АДРЕСА_1 .

Факт безперервного проживання позивача та його сім`ї по АДРЕСА_1 протягом тривалого часу, що становить період часу більше 10 років, підтвердили в суді свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які одночасно заперечили факт проживання у цьому ж будинку інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Позивач вказує, що він користується цілою одиницею нерухомого майна, в зв`язку із чим набув на нього право власності.

Однак, із дослідженої судом технічної документації судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 складається з двох відокремлених груп приміщень : №1 та №2.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач вказував, що факт його користування житлом доводиться укладеними договорами про надання комунальних послуг, на підтвердження чого стороною надано суду договір про надання послуг електрозв`язку від 2006 року, договір про користування електричною енергією від 05 квітня 2007 року та договір про надання послуг з газопостачання від 01 серпня 2006 року.

Слід зауважити, що два із трьох договорів укладені з метою надання послуг до квартири АДРЕСА_2 , тобто, не доводять факт використання позивачем частини будинковолодіння, належного ОСОБА_5 .

Таким чином, факт проживання позивача у належній йому частині спірного будинковолодіння не доводить факт використання ним і іншої частини цього ж нерухомого майна.

Отже, позивачем не надано суду жодного доказу, яким би доводився той факт, що ОСОБА_1 взагалі користується квартирою АДРЕСА_3 , а також період часу, з якого настали ці обставини.

Відповідно до правової позиції, що міститься у постанові КЦС ВС від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18 - давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові КЦС ВС від 16 липня 2025 року у справі № 643/13004/23 (провадження № 61-13512св24), а саме , що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника й завжди знала, хто є власником.

Судом достовірно встановлено, що 1/2 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доведено наданим суду Сарненським відділом ДРАЦС на виконання ухвали суду Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23 січня 2025 року.

В той же час, відповідно до повідомлення, наданого Сарненською державною нотаріальною конторою за №38/01-16 від 11 січня 2025 року після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа №221/1999, заяву про прийняття спадщини подана від імені ОСОБА_7 .

Ті обставини, що частина будинковолодіння, на яку позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю, є власністю відповідача, який не відмовився від права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, унеможливлюють застосування до спірних правовідносин положень ст. 344 ЦК України.

Таким чином, спірне майно має власника, доказів того, що ОСОБА_7 відмовився від своїх прав, суду надано не було.

З огляду на наведене, відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , оскільки останній не надав доказів відкритого використання ним спірного приміщенням більше 10 років, а також з огляду на те, що майно має власника.

На підставі наведеного, ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 (жителя АДРЕСА_1 ) про визнання права власності за набувальною давністю на на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_5 відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: