Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/2568/25
Справа № 279/5726/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/5726/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що був прийнятий на посаду машиніста конвеєра до Приватного акціонерного товариства «Ушицький комбінат будівельних матеріалів», про що був виданий наказ від 07.03.2017 №68-к, а 14.12.2019 переведений на посаду майстра навантажувального цеху та звільнений з вказаної посади за власним бажанням ( ст. 38 КЗпП України) з 28.08.2025 р., про що був виданий наказ № 58-к. За період з 07.03.2023 року по 28.08.2025 року йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 116147 гривень 02 копійки, що підтверджується довідкою та розрахунковим листком, наданими при звільненні. З ним в день звільнення відповідач (роботодавець) не провів розрахунку, чим порушив його трудові права, передбачені законом. Оскільки він був звільнений 28.08.2025, то відповідно йому повинен бути виплачений середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який повинен бути розрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100, тобто виходячи з заробітної плати за липень і серпень 2025 року. На момент подачі позовної заяви середньоденний заробіток обраховує, виходячи з розрахункового листка, у розмірі 876 гривень 08 коп.. Звідси випливає, що час затримки заробітної плати з 29.08.2025 р. (наступний день після звільнення) по 16.09.2025 р. (кінцева дата, заявлена позивачем) за розрахунками з урахуванням графіку роботи відповідача, складає 15 робочих днів.

Враховуючи вищевикладене, вважає встановленим, що розмір середнього заробітку за 15 робочих днів становить 13141,20 грн. (876,08 грн. х 15 робочих днів = 13141,20 грн.). Просив стягнути заборгованість із виплати заробітної плати з Приватного акціонерного товариства «Ушицький комбінат будівельних матеріалів» на його користь у розмірі 116147,02 грн. та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 13141,20 грн. . Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що наказом №-58К від 28.08.2025 р. ОСОБА_1 було звільнено з 28.08.2025 р. за власним бажанням. Пунктом 2 даного наказу передбачено виплатити працівнику компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 70 календарних днів за період роботи з 07.03.2023 р. по 28.08.2025 р.. Загальна сума належних до виплати коштів, в тому числі компенсація невикористаної щорічної відпустки, на дату звільнення становила 116 147,02 гривень . Джерелом виплати заробітної плати працівникам є кошти отримані від реалізації щебеневої продукції. 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено. 24.02.2022 року наказом 35 «Про простій на підприємстві» робота ПрАТ «Ушицький комбінат будівельних матеріалів» була зупинена. Станом на сьогодні через складну військову та економічну ситуацію в країні ПрАТ «Ушицький комбінат будівельних матеріалів» так і не зміг в повному обсязі відновити свою діяльність. На момент звільнення позивача підприємство все ще мало заборгованість зі сплата податків, не мало фінансових можливостей здійснити розрахунок у день звільнення. Крім того, враховуючи значний розмір належних до виплати позивачу сум, намагання відразу погасити всю наявну заборгованість призвело б до повної зупинки підприємства, порушення не тільки податкових зобов`язань підприємства, а і прав решти працівників. Однак, розуміючи свій обов`язок по сплаті заборгованості перед позивачем, товариство сплачувало заборгованість по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок підприємства. Позивачу було перераховано: 02.09.2025 року - 2 000 грн; 18.09.2025 року - 5 000 грн; 19.09.2025 року - 109 147,02 грн.. Станом на 23.09.2025 року відповідачем сплачено всю суму заборгованості перед працівником ОСОБА_1 , що підтверджується супровідними відомостями на перерахунок заробітної плати та бухгалтерською довідкою №206 від 23.09.2025 року, які додаються до даного відзиву. Всі належні до виплати позивачу суми були сплачені відповідачем добровільно, при першій фінансовій можливості. Просив відмовити у задоволенні позову

Відповідь на відзив позивачем не подано.

Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин з приводу порушення строків виплати розрахункових коштів при звільненні працівника, який регулюється нормами трудового законодавства. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ст.117 КЗпП України).

Позивач до 28.08.2025 року працював на підприємстві відповідача. Ці обставини підтверджені такими доказами, як копія трудової книжки з внесеними до неї записами про наказ №58-К від 28.08.2025 року. Позивачем зазначено, що при звільненні відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 116147,02 грн.. Згідно розрахункового листка за серпень 2025 року борг підприємства перед позивачем становив 116147, 02 грн.. У поданому відзиві відповідач зазначив про добровільне погашення заборгованості перед позивачем в сумі 116 147,02 грн. та як доказ додає до відзиву супровідні відомості для перерахування коштів на поточні рахунки№ НОМЕР_1 за липень 2025 р. в розмірі 2000 грн. від 02.09.2025 року, №122 за серпень 2025 р. в розмірі 5000 грн. від 18.09.2025 року, №123 за липень 2025 року в розмірі 109147,02 грн. від 19.09.2025 року. Відповідачем було направлено відзив на позовну заяву позивачу для ознайомлення, однак позивачем не було надано відповіді на даний відзив, або будь-яких заперечень щодо нього, тому в частині стягнення заборгованості із виплати заробітної плати з відповідача в розмірі 116147,02 грн. слід відмовити. При цьому, судом враховується, що добровільна виплата основної суми заборгованості відбулась уже після звернення позивача до суду.

Крім того, позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 29.08.2025 року по 16.09.2025 року в сумі 13141,20 грн.. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2 ст.117 КЗпП України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року у своїх висновках щодо застосування норм права про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні вказала на наступне. Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати (справа № 755/12623/19). Судом встановлено, що відповідач як роботодавець не здійснив своєчасно із працівником ОСОБА_1 (позивачем) розрахунок при звільненні, та відповідно до довідки ПрАТ"Ушицький КБМ" від 23.09.2025 року №206, сума невиплаченої заробітної плати станом 19.09.2025 року відсутня, а тому з відповідача відповідно до статті 117 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України не відповідає ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою. Положеннями абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 визначено, що середня заробітна плата для визначення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (ст. 117 КЗпП України) обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою повязана відповідна виплата. Згідно пункту 8 розділу IV Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Визначаючи розмір відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 визначив, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивачем зроблений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 29.08.2025 року по 16.09.2025 року за 15 днів затримки розрахунку, становить 13141,20 грн. (876,08 грн. (середньоденний розмір заробітної плати) х 15 робочих днів). Указана сума відповідачем не спростована та не оспорена. Таким чином, оскільки позивачу при звільненні не були виплачені належні йому кошти в день звільнення з вини відповідача, тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13141,20 грн. підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.116, 117, 237-1 КЗпП України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13141 (тринадцять тисяч сто сорок одну) гривню 20 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 . паспорт НОМЕР_3 від 14.06.2006 р..

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Ушицький комбінат будівельних матеріалів", місце знаходження: 61089, Житомирська область, Коростенський район, с.Гулянка, вул.Молодіжна,18, .

Суддя