Номер провадження: 22-ц/813/6386/25
Справа № 521/1886/25
Головуючий у першій інстанції Шевчук Н. О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - Кострицький В.В.,

судді: Коновалова В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача - Якушкіна Тетяна Вікторівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Якушкіної Тетяни Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 12 червня 2025 року, ухвалену у складі судді Шевчук Н.О. у приміщенні того ж суду,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

установив:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 15.03.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який за рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17.12.2024 року розірвано. Від шлюбу у подружжя народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.07.2022 року складено актовий запис №588 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Підставою для звернення до суду з вказаним позовом позивачка зазначила те, що оскільки на теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує будь-яких потреб дитини, є всі підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, наявні підстави і для стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х років, оскільки відповідач є працездатною особою. Водночас, за доводами позивача, вона наразі не працює, доглядає дитину, єдиним джерелом доходу є соціальні виплати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що під час розгляду даної справи відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами того факту, що у останнього відсутня можливість сплачувати на користь позивача на її утримання аліментів, яка виражена у непрацездатності, наявності хвороби, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача тощо.

Враховуючи встановлені обставини у даній справі, суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник Якушкіна Т.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення аліментів на утримання позивачки та постановити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти на утримання позивачки, в фіксованому розмірі 1000 грн. щомісячно або 1/22 частки від всіх його доходів щомісячно.

Скаржник не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права

Вказує, що суд першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення, не враховано реальне матеріальне становище ОСОБА_2 та винесеним рішенням зрівняно матеріальне становище платника й одержувача аліментів.

Крім того, Хаджибейським районним судом м. Одеса не надано оцінку доказам, а саме інформації, які представником позивача було проголошено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 проживає цивільним шлюбом з іншим чоловіком, який підтримує її матеріально та з яким ведуть спільне господарство.

Зважаючи на розмір середньомісячного доходу, ОСОБА_2 вважає за можливе надавати аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у фіксованому розмірі 1000 грн., або 1/22 частки від всіх його доходів щомісячно з 03.02.2025 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Щодо явки сторін.

Сторона відповідача надала заяви про розгляд справи без їх участі, інші учасники справи не зявились до судового розгляду, були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду не надходило, що не перешкоджає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що 15.03.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який відповідно до рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17.12.2024 року у справі №523/1726/24 розірвано.

Від шлюбу у подружжя народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.07.2022 року складено актовий запис №588 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Актом від 25.03.2025 року, виданим керівником ОСОН «Крива балка» було засвідчено факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом від 25.03.2025 року, виданим керівником ОСОН «Крива балка» було засвідчено факт проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації.

Актом від 25.03.2025 року, виданим керівником ОСОН «Крива балка» було засвідчено факт непроживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії домової книги будинку за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, зокрема, що за вказаною адресою зафіксовано реєстацію/проживання наступних осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

З копії пенсійного посвідчення НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_7 є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела доходу відносно ОСОБА_8 вбачається, що остання будь-якого доходу з січня 2024 року по грудень 2025 року - не отримувала.

З довідки Військової частини № НОМЕР_3 від 21.01.2025 року №40 вбачається, що ОСОБА_2 проходить службу за контрактом в Національній гвардії України.

З довідки про доходи №4, виданої Військовою частиною № НОМЕР_3 вбачається, що з липня 2024 року по грудень 2024 року останній отримав доходу 134 485 грн. 15 коп. Аліменти утримано не було.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 27.05.2025 року у справі №523/2714/25 позовну заяву ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини було залишено без розгляду.

Окрім наведеного, у матеріалах справи наявні письмові пояснення щодо проживання дитини, надані ОСОБА_9 від 07.02.2025 року та ОСОБА_10 від 07.02.2025 року.

Інших письмових доказів, зокрема відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб, довідок про доходи відповідача за 2025 рік, медичних документів щодо стану здоров`я відповідача, будь-яких доказів щодо інших зобов`язань відповідача перед третіми особами тощо, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що під час розгляду даної справи відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами того факту, що у останнього відсутня можливість сплачувати на користь позивача на її утримання аліментів, яка виражена у непрацездатності, наявності хвороби, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача тощо.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

За приписами ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частини друга, четверта, шоста статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Право на аліменти у дружини (чоловіка) виникає як у період шлюбу, так і після його розірвання, а також якщо шлюб не був офіційно зареєстрований.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України свідчить про право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Згідно із статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27травня 2020року у справі № 712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і у постанові від 27 травня 2020 у справі № 712/4702/19 (провадження 61-929св20).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, перебуває на військовій службі та отримує грошове забезпечення. Дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачкою, яка здійснює за нею постійний догляд, та позбавлена можливості працювати у зв`язку з цим, а відтак потребує матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом.

Матеріалами справи підтверджено й відповідачем не заперечується, що він працевлаштований та має постійний дохід у вигляді заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги про погашення кредитних зобов`язань частково заслуговують на увагу як вид обтяження, оскільки доказів, що ця заборгованість виникла у результаті витрат на потреби сім`ї матеріали справи не містять.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду, щодо не прийняття до уваги твердження відповідача про те, що у нього на утриманні перебуває непрацездатна бабуся пенсійного віку та матір, яка не є працевлаштованою, оскільки факт спільного проживання відповідача з такими особами не свідчить не лише про їх утримання останнім, а і про факт взагалі необхідності утримання таких осіб будь-якими особами.

Так як на підтвердження того факту, що на утриманні відповідача перебуває бабуся, яка є пенсіонеркою та матір, яка є безробітною, відповідач надав суду копію пенсійного посвідчення ОСОБА_7 № НОМЕР_4 та довідку про доходи ОСОБА_11 з ДРФО за 2024-2025 рр..

Згідно з постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Посилання відповідача на пенсійний вік бабусі та безробітність матері зумовлює необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дружини, оскільки надання матеріальної допомоги матері відповідач здійснює добровільно.

Проте, визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідача на дружину до досягнення дитиною 3- х років у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, колегія суддів вважає надмірним з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, судовим наказом № 521/1884/25 виданого 04.02.2025 року Малиновським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.02.2025 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів зауважує, що проаналізувавши довідку про доходи відповідача з його місця роботи з липня по грудень 2024 року (6 місяців), апеляційний суд враховує, що середньою заробітною платою ОСОБА_2 в місяць є 22414,19 грн, з урахуванням утриманих податків. Відтак, в середньому, після стягнення аліментів на утримання дитини та дружини у 1/4 та 1/4 розмірах доходу відповідно, на життя у відповідача залишається 11207, 09 грн. З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що розмір аліментів, присуджений судом першої інстанції, не відповідає в повній мірі принципам пропорційності, справедливості та співмірності.

Право на аліменти у дружини може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі № 712/4702/19.

Відтак, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність доказів достатньої спроможності надавати матеріальну допомогу у розмірі як просить позивач на утримання дружини, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно є дещо завищеним та виходячи із принципу справедливості та розумності вважає за необхідне зменшити цей розмір до 1/8 щомісячно, таким чином частково задовільнивши апеляційну скаргу.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Якушкіної Тетяни Вікторівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 12 червня 2025 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , на її утримання з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з 03 лютого 2025 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко