Справа № 944/5196/24
Провадження №2/944/580/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Корабель С.А.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Дзидза А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

адвокат Куспись Є.А. в інтересах позивача ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначає про те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та у подружжя народились спільні діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Старший син на даний час навчається на п`ятому курсі факультету ветеринарної медицини Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Ґжицького на бюджетній основі. Діти проживають з позивачем в будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказав, що проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми та обов`язку їх виховувати, піклуватися про них та матеріально забезпечувати. У зв`язку з наведеним позивач змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання спільних дітей.

Ухвалою судді від 21.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

24.02.2025 адвокат Куспись Є.А. подав заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей.

18.03.2025 від адвоката Дзидза А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що представник позивача фактично вводить суд в оману коли зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки для утримання дітей відповідач, як батько, відкрив окремі кожному із дітей рахунки у АТ КБ «Приватбанк» та надсилає їм кошти на їх особисті банківські рахунки для їх утримання. Відповідно до банківських документів на особистому рахунку ОСОБА_4 станом на березень 2025 року залишок коштів становить 5 030,77 грн та ОСОБА_5 , станом на березень 2025 року залишок коштів становить 20 630,64 грн, що свідчить про достатність наданих ним коштів. З наданих суду роздруківок вбачається, що діти користуються при необхідності даними коштами. Крім цього, відповідачем здійснюється оплата за утримання майна (нежитлових приміщень), які розташовані у торговому центрі «Маквей» власниками яких є спільні діти сторін. Відтак відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги стороною позивача є необґрунтованим, що в свою чергу є підставою для залишення позовних вимог без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив позов задовольнити з підстав та мотивів, які в ньому наведені.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити, оскільки на підставі добровільного перерахування коштів на особисті рахунки неповнолітніх дітей.

Судом 17.11.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення та проголошення відкладено; проголошення судового рішення призначено на 27.11.2025.

Заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.1999 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис №457. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_7 ».

Від даного шлюбу подружжя має троє спільних дітей: троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

З долученого позивачем акту обстеження умов проживання встановлено, що за адресом АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Як вбачається з довідок №01-10/501 і №01-10/502 від 28.10.2024 ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , які проживають у АДРЕСА_2 , дійсно навчаються в ліцеї №10 «ТРІУМФ» м.Бердичева.

Також при вирішенні спору, суд враховує надані стороною відповідача виписки по карткових рахунках АТ КБ «ПриватБанк » щодо перерахунку коштів на карткові рахунки дітей та довідки ТОВ «ФЕНІКССТИЛЬ» про виконання фінансових зобов`язань про надання послуг з управління торговим центром.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

При прийнятті рішення у справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, а також, його позицію про те, що він не відмовляється від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Крім того, відсутні відомості про те, що з нього проводяться будь-які стягнення за виконавчими документами на користь інших утриманців.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989,- держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.150СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; станздоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявністьна правівласності,володіння та/абокористування уплатника аліментівмайна тамайнових прав,у томучислі рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів,виключних правна результатиінтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведеністягувачем аліментіввитрати платникааліментів,у томучислі напридбання нерухомогоабо рухомогомайна,сума якихперевищує десятикратнийрозмір прожитковогомінімуму дляпрацездатної особи,якщо платникомаліментів недоведено джерелопоходження коштів; іншіобставини,що маютьістотне значення.Розмір аліментівмає бутинеобхідним тадостатнім длязабезпечення гармонійногорозвитку дитини. Мінімальнийгарантований розміраліментів наодну дитинуне можебути меншим,ніж 50відсотків прожитковогомінімуму длядитини відповідноговіку. Мінімальнийрекомендований розміраліментів наодну дитинустановить розмірпрожиткового мінімумудля дитинивідповідного вікуі можебути присудженийсудом уразі достатностізаробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу- із дня подання такої заяви.

Як передбаченочастинами 1та 2статті 179 СК України, аліменти,одержані надитину,є власністюдитини. Той із батьків або інших законних представниківдитини,на ім`я якого виплачуютьсяаліменти, розпоряджається аліментами виключно зацільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Суд звертає увагу, що належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено погіршення його майнового стану.

Доводи відповідача з приводу того, що він бере участь в утриманні дітей та здійснював перерахування коштів на їх особисті рахунки, а також ним здійснюється оплата за утримання майна (нежитлових приміщень), які розташовані у торговому центрі «Маквей» власниками яких є спільні діти сторін, є слушними, підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються позивачем. Разом з тим, слід зазначити про те, що оплата за утримання майна (нежитлових приміщень) належних дітям та перерахунок коштів на особисті рахунки було здійснено відповідачем добровільно, між учасниками справи договір про сплату аліментів на дітей не укладався, такі внески не було здійснено відповідачем в рахунок сплати аліментів.

Водночас, суд звертає увагу, що в разі можливості, бажання, необхідності кожен із батьків, зокрема і відповідач, вправі матеріально допомагати дітям як у грошовій формі, так і натуральній (придбання одягу, речей, іграшок, тощо) понад розмір аліментних платежів, які визначені судовим рішенням.

До того ж, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання спільних дітей, у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення позовних вимог. Враховуючи позицію позивача та відповідача, працездатність відповідача, його наміри та бажання утримувати спільних дітей, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачем розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільних дітей та відповідає вимогам сімейного законодавства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Оскільки позивач згідно із Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 968,96 грн.

На підставі викладеного, ст. 104, 112, 182, 183 СК України, керуючись ст.133, 141, 206, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви - 17.09.2024.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Юрій КОЛТУН