ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6800/25 Справа № 189/2687/24 Суддя у 1-й інстанції - Чорна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №189/2687/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року , ухвалене у складі судді Чорної О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс» звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс» посилається на те, що 04.05.2017 року АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Мета Кредиту для особистих потреб, Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

AT «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Позивач зазначив, що відповідачка погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти.

Станом на 23.02.2021 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 50403,83 грн.

22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Форт».

В подальшому, 23.02.2021 року між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс» укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс».

Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 15.08.2017 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачкою станом на 23.02.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 50403,83 грн.

У зв`язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка утворилася станом на 23.02.2021 року у розмірі 50403,83 грн., яка складається із: 43256,72 грн. залишок по тілу кредиту; 7147,11 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями, а також судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9200 грн.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 04.05.2017 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 у розмірі 43256,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 2598,64 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд допустив суперечливий підхід до застосування та тлумачення норм матеріального та процесуального права, сформульовані висновки не узгоджуються між собою, а обставини, які суд вважав встановленими, викладені в рішенні не коректно.

Вказує, що позивачем не надано копії Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 15.08.2017 року.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що узгоджується з висновками Верховного Суду.

Не визнає нараховану їй суму боргу. Вказує, що кредитор не звертався до неї з вимогою про досудове врегулювання заборгованості.

Жодних повідомлень про укладення договорів факторингу та відступлення прав вимоги за кредитним договором вона не отримувала.

Самостійної вимоги про стягнення заборгованості за Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 15.08.2017 року позивач до неї не пред`являв.

Інформація викладена у виписці по рахунку та в оферті на укладення угоди має суперечності стосовно номера рахунку, типу картки, розміру встановленого кредитного ліміту.

Позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження заборгованості, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, що підтверджує розмір заборгованості.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

У зв`язку з чим просила суд рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, 04.05.2017 року АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб, Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 04.05.2017 по 23.02.2021 року встановлено користування кредитною карткою з 20.05.2017 року, здійснення покупок, зняття готівки, списання комісії за зняття готівки, зарахування переказів на картку, списання процентів за користування кредитом (готівкові операції), списання процентів за користування кредитом (покупки), списання комісії за надання кредиту на умовах програм з розстрочки.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом №630624820 станом на 22.02.2021 року загальна сума заборгованості становить 50403,83 грн., яка складається з неустойки (штраф) 1324,48 грн., простроченого тіла кредиту 42355,25 грн., відсотків за користування кредитом 5822,63 грн., овердрафт (несанкціонована заборгованість) 901,47 грн.

22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір факторингу №1, за умовами якого права вимоги до боржників за кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК Форт».

Згідно з п.2.1. вказаного Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «боржники» або «боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору.

Відповідно до п.2.3 Договору факторингу, право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору. В день його підписання, сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього Договору.

Пунктом 2.3.1 визначено обов`язок клієнта в день підписання договору додатково підготувати фактору Реєстр боржників за формою, встановленою в Додатку 1-2 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників.

До матеріалів справи додано Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 22.02.2021 року до Договору Факторингу №1 від 22.02.2021 року, у якому йдеться про передачу фактору згідно з вимогами п.2.3.1 договору Реєстру боржників клієнта, що складений згідно із додатком №1-2 до Договору.

Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу №1 від 22.02.2021 року ТОВ «ФК «Форт» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №630624820 у сумі 50403,83 грн., з яких: 43256,72 грн. залишок по тілу кредиту; 7147,11 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями.

23.02.2021 року ТОВ «ФК «Форт» на рахунок АТ «Альфа-Банк» перерахувало грошові кошти за право вимоги згідно договору факторингу №1 від 22.02.2021 року.

23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №01-23-02/21, за умовами якого права вимоги до боржників за кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Згідно з п.2.1. вказаного Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим договором, Ффактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «боржники» або «боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору.

Відповідно до п.2.3 Договору факторингу, право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього Договору. В день його підписання, сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього Договору.

Пунктом 2.3.1 визначено обов`язок клієнта в день підписання договору додатково підготувати фактору Реєстр боржників за формою, встановленою в Додатку 1-2 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників.

До матеріалів справи додано Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 23.02.2021 року до Договору Факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року.

Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №630624820 у сумі 50403,83 грн., з яких: 43256,72 грн. залишок по тілу кредиту; 7147,11 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт отримання ОСОБА_1 кредиту на умовах визначених у кредитному договорі від 04.05.2017 року та не виконання нею взятих зобов`язань у розмірі 43256,72 грн. за тілом кредиту, та відмовив у стягненні заборгованості по кредитному договору за штрафними санкціями у розмірі 7147,11 грн. за недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, 04.05.2017 року відповідач підписала Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630624820, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживчого кредиту.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» позивачем до позову не долучено.

Разом з тим, підписана відповідачем оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії містить номер рахунку № НОМЕР_1 у гривні, за яким відповідачкою здійснювались покупки, зняття готівки, списання комісії за зняття готівки, зарахування переказів на картку, списання процентів за користування кредитом (готівкові операції), списання процентів за користування кредитом (покупки), списання комісії за надання кредиту на умовах програм з розстрочки.

Крім того, в оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії передбачена процентна ставка за користування кредитними коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/операцій зняття коштів готівкою 26 % річних та обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Отже, підписана відповідачкою оферта містить конкретні запропоновані умови та правила банківських послуг, домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, а тому може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Підписуючи Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630624820 від 04.05.2017 сторони чітко узгодили розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №630624820 у сумі 50403,83 грн., з яких: 43256,72 грн. залишок по тілу кредиту; 7147,11 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за тілом кредиту у розмірі 43256,72 грн., не довела відсутність такої заборгованості.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 04.05.2017 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , у розмірі 43256,72 грн. є доведеними належними та допустимими доказами у справі.

Звернувшись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», крім тіла кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 7147,11 грн.

Так, згідно виписки з додатку до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №630624820 у сумі 50403,83 грн., з яких: 43256,72 грн. залишок по тілу кредиту; 7147,11 грн. залишок заборгованості за штрафними санкціями.

Разом з тим, розрахунок заборгованості за кредитом не містить відомостей щодо нарахування заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 7147,11 грн.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості по кредитному договору за штрафними санкціями у розмірі 7147,11 грн., тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у їх стягненні.

Стосовно витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає, що позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 9200 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2024 між адвокатом Литвиненко О.І. та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат надає клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-яких інстанцій справ, у якій клієнт є учасником.

Відповідно до Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 загальна вартість наданих послуг становить 9200 грн. (надання первинної консультації 1000 грн., правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства 4000 грн., підготовка та подання позовної заяви 4200 грн.).

01.10.2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на рахунок адвоката Литвиненко О.І. перераховано грошові кошти в сумі 9200 грн. в якості оплати згідно договору № 03-07/24 від 03.07.2024 року.

Враховуючи малозначність справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, подання позовної заяви, подання клопотань про розгляд справи без участі сторони позивача, а також подання зазначених клопотань адвокатом Плачиндою К.О., а не адвокатом Литвиненко О.І., суд обґрунтовано вважав, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність заборгованості спростовуються наявними в матеріалах справи вище вказаними довідками банку.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існуютьу державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року у цивільній справі №189/2687/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2025 року.

Судді: