ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
№ провадження 2/646/585/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.12.25 місто Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Іщенко О. В.,
за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи:
представник позивачки ОСОБА_2 ,
відповідач Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «8 Березня»,
розглянувши у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня» про розірвання договору оренди землі,
Стислий виклад позицій позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
10 листопада 2020 року укладено додаткову угоду до вищевказаного договору, якою в тому числі продовжено строк його дії та змінено розмір орендної плати.
Відповідно до пункту 13. договору орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі, у розмірі 18 633,54 гривень за кожен рік користування земельною ділянкою.
Відповідно до пункту 15. договору орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року.
Так, всупереч вищевказаним умовам договору, відповідачем не сплачено орендну плату за 2022 та 2023 роки.
Вказана земельна ділянка 01 грудня 2021 року після смерті ОСОБА_3 була успадкована позивачкою.
01 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» укладено додаткову угоду до вказаного вище договору.
Відповідно до пункту 13. договору орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі, у розмірі 6799,64 гривень за кожен рік користування земельною ділянкою.
Відповідно до пункту 15. договору орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року.
Так, всупереч вищевказаним умовам договору, відповідачем не сплачено орендну плату за 2022 та 2023 роки.
Вказана земельна ділянка 01 грудня 2021 року після смерті ОСОБА_3 була успадкована позивачем.
01 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» укладено додаткову угоду до вказаного вище Договору.
Відповідно до пункту 13. договору орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі, у розмірі 11 833,90 гривень за кожен рік користування земельною ділянкою.
Відповідно до пункту 15. договору орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року.
Так, всупереч вищевказаним умовам договору, відповідачем не сплачено орендну плату за 2022 та 2023 роки.
З метою отримання орендної плати та повернення земельних ділянок позивачка неодноразово намагалась звернутися до відповідача, але жодного разу відповідач не відповів на телефонний дзвінок, за юридичною та фактичною адресою відсутній.
Ураховуючи положення статей 31, 32 Закону України "Про оренду землі", статті 651 Цивільного кодексу України, на переконання позивачки, є всі підстави для розірвання договору оренди землі з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови договору щодо внесення орендної плати у встановлені договором строки.
В обгрунтування розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня», позивачка зазначає таке.
На переконання позивачки, загальна сума заборгованості за договорами становить 74 534,16 гривень.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні на 16 січня 2025 року.
Ураховуючи те, що представником позивачки було подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання часу для детального вивчення матеріалів справи та, можливо, побудови іншої правової позиції, а також те, що відповідач вперше викликався у судове засідання, судове засідання було відкладено на 14 лютого 2025 року.
У судове засідання, призначене на 14 лютого 2025 року, позивачка та її представник не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.
Оскільки представник відповідача у судове засідання не з`явився, інформація про його належне повідомлення про дату та час судового розгляду була відсутня, суд, керуючись принципами забезпечення доступу сторін та учасників справи до правосуддя, рівності сторін у процесі, відклав розгляд справи на 24 березня 2025 року.
Ураховуючи те, що згода позивачки на заочний розгляд справи була відсутня у матеріалах справи, а правова позиція відповідача залишалась невідомою, судове засідання було відкладено на 11 липня 2025 року.
У судове засідання 11 липня 2025 року позивачка та її представник не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Окрім того, ОСОБА_2 зазначила, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи.
Оскільки інформація про належне повідомлення відповідача про дату та час судового засідання була відсутня, розгляд справи було відкладено на 03 жовтня 2025 року.
У судове засідання, призначене на 03 жовтня 2025 року, представник відповідача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Оскільки його правова позиція залишалась невідомою суду, судове засідання було відкладено на 04 грудня 2025 року.
Відповідач у судове засідання 04 грудня 2025 року не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
Ураховуючи те, що усупереч вимогам частини шостої статті 14 Цивільного процесуального кодексу України Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «8 Березня» як юридична особа не зареєструвало електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), у суду була відсутня інформація про його належне повідомлення про виклик у судові засідання та ураховуючи місцезнаходження відповідача на території проведення бойових дій, такий виклик здійснювався, зокрема, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, ухвалою від 04 грудня 2025 року постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Пунктом 3.1. договору визначено строк його дії - 10 років.
Відповідно до розділу 4. договору за користування зазначеною у договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату. Розмір орендної плати за рік становить - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент реєстрації становить 3 600,00 гривень.
З акту про передачу та прийом земельної ділянки згідно з договором від 14 лютого 2015 року встановлено, що ОСОБА_1 передала, а Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «8 Березня» прийняв земельну ділянку загальною площею 5,0864 ріллі згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 518675. Земельна ділянка повністю придатна для використання за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Пунктом 13. додаткової угоди до договору оренди землі від 05 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня», від 10 листопада 2020 року, визначено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 18 633,54 гривень за кожен рік користування земельною ділянкою, із якої вираховуються податки та збори, які передбачені законодавством, зокрема, податок з доходів орендодавця згідно із Податковим кодексом України та військового збору (до моменту його скасування).
Відповідно до пункту 15. додаткової угоди орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року.
05 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» укладено договір оренди землі.
Відповідно до пункту 3.1. договір укладається строком на 10 років.
Згідно із актом про передачу та прийом земельної ділянки згідно із договором від 14 лютого 2015 року ОСОБА_3 передала, а Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «8 Березня» прийняло земельну ділянку загальною площею 1,8561 ріллі згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 518890. Земельна ділянка повністю придатна для використання за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01 грудня 2021 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Просянкської сільської ради Куп`янського району Харківської області 25 листопада 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 67, спадкоємицею зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
01 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 05 лютого 2025 року.
Відповідно до пункту 9. додаткової угоди договір укладено строком на 15 років з дати укладення цієї додаткової угоди.
Згідно із пунктом 13. додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 6 799,64 гривень за кожен рік користування земельною ділянкою із якої вираховуються поадтки та збори, які передбачені законодавством, зокрема, податок з доходів орендодаця, згідно із Податковим кодексом України, та військовий збір (до моменту його скасування).
Як зазначено у пункті 15. додаткової угоди, орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року.
05 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» було укладено договір оренди землі.
Відповідно до пункту 3.1. договору договір укладено на 10 років.
З акту про передачу та прийом земельної ділянки згідно з договором від 14 лютого 2015 року встановлено, що ОСОБА_3 передала, а Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «8 Березня» прийняло земельну ділянку загальною площею 3,2303 ріллі згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 518889. Земельна ділянка повністю придатна для використання за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 01 грудня 2021 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Просянської сільської ради Куп`янського району Харківської області 25 листопада 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 67, спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
01 грудня 2025 року між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 05 лютого 2015 року.
Пунктом 13. Додаткової угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 11 833,90 гривень за кожен рік користування земельною ділянкою із якої вираховуються податки та збори, які передбачені законодавством, зокрема, податок з доходів орендодавця згідно із Податковим кодексом України та військового збору (до моменту його скасування).
Відповідно до пункту 15. додаткової угоди орендар вносить орендну плату один раз на рік до 31 грудня поточного року.
З відповіді Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області від 12 грудня 2024 року встановлено, що згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків інформація про нараховані та виплачені доходи ОСОБА_1 . Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» за період з І кварталу 2022 року по ІІІ квартал 2024 року відсутня.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між орендодавцем земельних ділянок ОСОБА_1 та орендарем Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня».
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
За приписами частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно із статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.
Частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Згідно із статтею 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до пункту д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Системний аналіз статей 13, 15 та 21 Закону України «Про оренду землі» дає підстави для висновку, що метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, провадження № 12-201гс18, зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 Цивільного кодексу України.
Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України, частини другої статті 651 Цивільного кодексу України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Відповідно до умов договорів оренди земельних ділянок, укладених між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня», відповідач зобов`язаний строком до 31 грудня щороку сплачувати орендну плату.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачкою докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, з огляду на те, що відповідач будь-яких доводів для заперечення позовних вимог не навів, доказів, які б підтверджували виконання ним договорів оренди земельних ділянок не надав, суд дійшов висновку про необхідність розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня», а також договорів оренди земельних ділянок, укладених між Публічним акціонерним товариством «Агрофірма «8 Березня» та ОСОБА_3 , спадкоємицею якої є ОСОБА_1 , та стягнення з Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня» на користь позивачки орендної плати у розмірі 74 534,16 гривень.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, суд уважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня» на її користь судовий збір у сумі 3 875,84 гривень.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 281, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня» про розірвання договору оренди землі - задовольнити повністю.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Агрофірма «8 Березня» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 875 (три тисячі вісімсот сімдесят п`ять) гривень 84 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 15 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_2 , email: ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Представник позивачки: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; номер телефона: НОМЕР_2 , email: ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Агрофірма «8 Березня», , місцезнаходження: вулиця Садова, будинок 1, село Кіндрашівка Куп`янського району Харківської області; номер телефону: НОМЕР_4 .

Суддя 0. В. Іщенко