КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

справа № 362/8438/24

провадження № 22-ц/824/11013/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Кравченко Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2024 р. позивач через свого представника адвоката Беніцьку В.І. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2022 р.

У шлюбі народжена донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з осені 2024 р., позивач з донькою проживає за місцем своєї реєстрації в помешканні батьків, шлюбні відносини фактично припинені. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка поживає з позивачем. Відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти, враховуючи відсутність самостійного доходу дружини, чоловік має компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.12.2024 р.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю перебуває на утриманні матері - ОСОБА_1 , проживає разом з нею.

Батько дитини не купує необхідний одяг, продукти харчування, не покриває витрати на обов`язковий медичний супровід дитини, тощо. В зв`язку з цим, до суду була подана заява про видачу судового наказу на стягнення аліментів на утримання дитини.

Позивач вказує, що за приписами законодавства, вона, як дружина, з якою проживає дитина (немовля), за якою вона доглядає й не має можливості в цей час працювати, має право на отримання аліментів від чоловіка - батька дитини до досягнення їх спільною дитиною трьох років, які другий з подружжя має фінансову можливість сплачувати.

Підтверджуючи обставини фактичного місця проживання малолітньої дитини, яка ще є немовлям з її мамою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка є місцем реєстрації і фактичним місцем проживання матері дитини надала письмовий доказ, а саме: Акт № 201 обстеження умов проживання, складений 23.12.2024 комісією Служби у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради, який був поданий у справу разом з відповіддю на відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 зазначає, що позивач ніякими доказами не підтверджує той факт, що вона проживає разом з дитиною і що це відбувається постійно (а не тимчасово) і саме з осені 2024. Посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, що малолітня дитина сторін проживає з матір`ю та що вона перебуває на утриманні лише позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю (позивачем), знаходиться на її утриманні. Крім того, згідно долучених до матеріалів справи доказів позивачем та її представником не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач (батько дитини та чоловік дружини) працює та має такий дохід, що може надавати матеріальну допомогу на її утримання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується актовим записом №477 від 12.11.2022 р., що складений Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.

У разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 80 СК України).

Відповідно до положень ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19 ).

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Заперечуючи факт проживання спільної дитини сторін з позивачем,не надав будь-яких доказів на підтвердженні своїх заперечень. Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем було зазначено, тимчасове місце перебування дитини з позивачем станом на час розгляду даного спору є протиправним, що не дає останній права стягувати з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною 3-х років. Тобто, самим відповідачем було визнано факт проживання спільної дитини сторін з позивачкою.

Беручи до уваги встановлені у цій справі обставини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2025 року скасувати.

Постановити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 від з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 11.12.2024 року до досягнення донькою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді