Справа № 946/6244/23
Провадження № 6/946/117/25
УХВАЛА

про визначення частки боржника

08 грудня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Баннікової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Клопот М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл подання заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Парапіра Артема Дмитровича про визначення частки майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Парапір А.Д. звернувся до суду з поданням про визначення частки у майні боржника.

Подання обґрунтував тим, що на виконанні в Ізмаїльському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 74633462 від 03.04.2024 року з примусового виконання виконавчого листа № 946/6244/23, виданого 07.02.2024 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області грошових коштів у розмірі 143 350,00 грн. 03.04.2024 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно та кошти боржника у межах суми заборгованості. На письмовий запит державного виконавця, ТСЦ 5144 МВС повідомив про належність боржнику транспортного засобу - причеп КРД 050122, р/н НОМЕР_1 . У зв?язку з відсутністю інформації про місцезнаходження транспортного засобу боржника, постановою державного виконавця від 25.09.2025 року оголошено розшук причепа КРД 050122, р/п НОМЕР_2 . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 30.09.20 25, між боржником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб - 06.10.2006 року. Згідно з відповіддю ТСЦ МВС № 5144 за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) зареєстровано транспортний засіб марки FORD модель TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN код - НОМЕР_4 . Дата набуття право власності - 21.11.2019 року. Вказане майно набуте ОСОБА_2 під час шлюбу із ОСОБА_1 та за приписами сімейного законодавства є спільним сумісним майном подружжя. Тому 1/2 частка цього майна може бути визначена за ОСОБА_1 , виходячи із рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, та в подальшому реалізована з метою примусового виконання рішення суду. Про виконавче провадження боржнику відомо, оскільки 18.11.2024 року на адресу відділу ДВС надійшла заява від боржника щодо зняття арешту з грошових коштів, що є заробітною платою. На час звернення з цим поданням, боржник рішення суду не виконав, декларацію не надав, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не вчинив.

Боржник ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вивчивши подання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця Ізмаїльського відділу Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Карабулі Д.А. перебуває виконавче провадження № 74633462 з примусового виконання виконавчого листа № 946/6244/23 від 07.02.2024 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області у відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у розмірі 143 350,00 грн.

03.04.2024 року старшим державним виконавцем відділу Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Карабулею Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74633462, копію якої скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома.

03.04.2024 року старшим державним виконавцем відділу Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Карабулею Д.А. винесено постанови про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.

На виконання вимоги виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 78739 від 24.09.2025 року, до Єдиного державного реєстру ТЗ введено картку на транспортний засіб «КРД 050122», нз НОМЕР_5 , VIN код № НОМЕР_6 , зареєстрований на ім?я гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ПІН НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . Станом на теперішній час, арешт та розшук «КРД 050122», нз НОМЕР_8 , VIN код № НОМЕР_6 , відсутні.

Згідно з копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, ОСОБА_1 перебуває з 06.10.2006 року у шлюбі з ОСОБА_2

01.10.2025 року за вих. № 31/30/5144-14327-2025 Територіальним сервісним центром № 5144 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Херсонській та Миколаївській областях, на запит про надання інформації щодо реєстрації прав власності на транспортний засіб за гр. ОСОБА_2 повідомлено, що відповідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на теперішній час за гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано 21.11.2019 року тз «FORD TRANSIT», нз BH7547IX, VIN код НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон 1404-VIII), заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону 1404-VIII, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом (ст. 50 Закону 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Суд встановив, що підставою звернення приватного виконавця до суду із цим поданням є те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та на переконання державного виконавця (начальника відділу) є необхідність у визначенні частки у рухомому майні боржника, а саме у розмірі 1/2 частки транспортного засобу «FORD TRANSIT», нз BH7547IX, VIN код НОМЕР_4 , оскільки таке майно вважається спільною сумісною власністю і з нього може бути виділена частка боржника ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 Сімейного кодексу України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім?ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до статті 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов?язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім?ї.

У постанові Великої Палати ВС від 8 червня 2022 року у справі № 2-591/11 зроблено висновок, що обов?язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-І (провадження № 14-712ц19) погодилася з відповідним висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 27 квітня 2016 року у справі № 537/6639/13-1 (провадження № 6-486nс 16) та від 14 вересня 2016 року у справі № 334/5907/14-ц (провадження № 6-539цс16), про солідарний характер відповідальності подружжя за зобов?язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім?ї, якщо інше не передбачене такими правочинами.

У постанові від 13 грудня 2023 року у справі №489/1101/21 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що визначення часток майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, на яке може бути звернено стягнення, а тому подання начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Парапіра А.Д., підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.18, 258-260, 443 ЦПК України, ст. 370 ЦК України, ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Парапіра Артема Дмитровича про визначення частки майна боржника задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ), у праві спільної сумісної власності подружжя, а саме у розмірі 1/2 (однієї другої) частини транспортного засобу «FORD», модель «TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN код НОМЕР_10 .

Звернути стягнення на 1/2 (одну другу) частину рухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя: транспортний засіб «FORD», модель «TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN код НОМЕР_10 , право власності на яке не зареєстроване за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ), у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Н.В.Баннікова