РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 558/525/24

Провадження № 22-ц/4815/1315/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.,

секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Демидівська селищна рада Рівненської області,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Рідченко Марії Володимирівни на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року, ухвалене в селищі Демидівка Рівненської області о 16:53 у складі судді Фехи Т. С., дата складання повного тексту рішення 11.08.2025,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Демидівської селищної ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в якому просила визнати недійсним та скасувати:

- рішення Демидівської селищної ради Рівненської області №523 від 5 березня 2009 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками за добровільною згодою громадянки»;

-рішення Демидівської селищної ради Рівненської області №694 від 25 березня 2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок»;

-рішення Демидівської селищної ради Рівненської області №525 від 5 березня 2009 року «Про згоду на виготовлення технічних документацій щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки в межах населенного пункту».

- скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК№412628 від 19 серпня 2010 року, що посвідчує право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,2468 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:000:0068 та державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,2468 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер :01:000:0068.

Окрім цього, позивач просила визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2468 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер :01:000:0068.

Обгрунтовуючи вимоги, зазначала, що її мама ОСОБА_6 подарувала їй житловий одноповерховий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , про що вчинено договір дарування від 1 квітня 2009 року, посвідченийого приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіним І. Ф. Будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га із земель запасу Демидівської селищної ради, яка була у користуванні ОСОБА_6 .

Під час провадження справи у суді ОСОБА_1 заявила відмову від позовних вимог про скасування державної реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,2468 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер :01:000:0068. Ухвалою Демидівського районного суду відмова прийнята, провадження у справі в частині цих вимог закрито.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року визнано недійсним та скасовано:

- рішення Демидівської селищної ради Рівненської області №523 від 5 березня 2009 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками за добровільною згодою громадянки ОСОБА_6 »;

- рішення Демидівської селищної ради Рівненської області №694 від 25 березня 2010 року (п.9) в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки і передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2468 га;

- рішення Демидівської селищної ради Рівненської області №525 від 5 березня 2009 року (№1) про згоду на виготовлення технічної документації щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га.;

- державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №412628 від 19 серпня 2010 року, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,2468 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:000:0068.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2468 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:000:0068.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 адвокат Рідченко М. В. подала апеляційну скаргу, у якій вказує, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує: позивач у своїй позовній заяві зазначила, що на підставі договору дарування житлового будинку від 1 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіним І.Ф., вона набула у власність житловий одноповерховий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , що був розташований на не приватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га із земель запасу Демидівської селищної ради. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами був їй подарований матір`ю, а після того, як будинок був подарований, мати позивачки ОСОБА_6 подала до селищної ради заяву про припинення права постійного користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, і згодом земельна ділянка була приватизована покійним чоловіком позивачки ОСОБА_5 .. Розглянувши вимоги позивачки, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 набув у власність земельну ділянку за кадастровим № :01:000:0068 без достатніх на те правових підстав. Такий висновок суперечить як доказам, що є у справі, так і вимогам закону. Згідно рішення селищної ради №523 від 5 березня 2009 року припинено право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,25 га, яка була надана ОСОБА_6 у користування для будівництва обслуговування житлового будинку. З питань припинення права користування ОСОБА_6 земельною ділянкою, надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність спірної земельної ділянки ОСОБА_5 . Демидівською селищною радою приймались рішення № 523 від 05.03.2009, № 694 від 25.03.2010, № 525 від 05.03.2009 року. Договір дарування житлового одноповерхового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 для позивачки ОСОБА_6 уклала 1 квітня 2009 року, тобто на момент винесення спірного рішення позивачка не була власницею житлового будинку. У даний час земельна ділянка входить у спадкову масу після смерті ОСОБА_5 , а тому спадкоємці першої черги ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 не можуть у справі про оспорювання права власності спадкодавця не земельну ділянку брати участь у справі як треті особи, оскільки спір стосується права на спадкування земельної ділянки. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_5 набув у власність спірну земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером :01:000:0068, площею 0,2468 га, без достатніх правових підстав, рішення відповідача про передачу ОСОБА_5 у власність спірної земельної ділянки видані без врахування вимог ст. 120 ЗК України, а тому, рішення є недійсними та підлягають скасуванню.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено: позивачка ОСОБА_1 проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 .

1 квітня 2009 року мати позивачки ОСОБА_6 вказаний житловий будинок подарувала позивачці, про що укладений договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіним І.Ф., за реєстровим номером 535. Відповідно до договору будинок загальною площею 103,7 кв.м., житловою - 67,7 кв.м., при якому є надвірні будівлі: літня кухня /Б/, сарай /б/, погріб /В/, сарай /Г/, гараж /Д/, вбиральня /Ж/, колонка /к/, огорожа /№1/, огорожа /№2/, що розташований на неприватизованій земельній ділянці в розмірі 0,25 га земель запасу Демидівської селищної ради Демидівського району Рівненської області.

Рішенням Демидівської селищної ради № 523 від 5 березня 2009 року за добровільною згодою громадянки ОСОБА_6 припинено її право постійного користування земельною ділянкою, яка була надана для ведення особистого підсобного господарства за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно архівної довідки №186/04-01 від 18 березня 2024 року на сесії Демидівської селищної ради прийнято рішення №525 від 5 березня 2009 року про надання згоди на виготовлення технічної документації щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки в межах населеного пункту для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянам згідно додатку: №1 ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,25 га.

В архівній довідці №187/04-01 від 18 березня 2024 року зазначається про те, що відповідно до протоколу сесії Демидівської селищної ради №1 від 25 березня 2010 року слухали питання про передачу у власність земельних ділянок та вирішили згідно рішення №694 від 25 березня 2010 року затвердити технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки і передати у власність земельні ділянки громадянам згідно додатку №1: №9 ОСОБА_5 для ведення особистого підсобного господарства 0,6999 га; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,2468 га.

На підставі вказаних рішень Демидівської селищної ради №694 від 25 березня 2010 року ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №412628 від 19 серпня 2010 року, він є власником земельної ділянки площею 0,2468 га, що розташована в с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позивачка ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером :01:000:0068, площею 0,2468 га. Позивачка оспорює право спадкодавця на на цю земельну ділянку.

Треті особи у справі ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання незаконним набуття у власність земельної ділянки ОСОБА_5 , суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

У даній справі предметом спору є майно, яке належало особі на праві власності на день її смерті, тому, суд, відповідно до вимог ЦПК України, мав залучити до участі у справі про визнання незаконності набуття спадкодавцем майна усіх спадкоємців. Сторонами справи мають бути всі особи, що мають право на спадщину померлого.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Згідно з частинами першою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом наведеної норми цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.

Суд першої інстанції цих процесуальних норм не виконав, чим не дотримався принципу змагальності. Суд мав у відповідності до процесуальних норм залучити співвідповідачів, або відмовити у задоволенні позову саме з підстави незалучення до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Розгляд справи за відсутності співвідповідачів унеможливлює висновки щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті пред`явленого позову, оскільки в такому випадку порушується принцип диспозитивності цивільного судочинства та принцип змагальності сторін.

Позивач не позбавлений права на звернення до суду з вимогами до належних відповідачів.

Оскільки судом першої інстанції було невірно застосовано правові процесуальні норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_3 за подачу апеляційної скарги оплатив 1450 грн. Вимоги його апеляційної скарги задоволено, тому, з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають відшкодуванню ОСОБА_3 позивачкою.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Рідченко Марії Володимирівни задовольнити.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Демидівської селищної ради Рівненської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки в приватну власність, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянкувідмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 1450(одна тисяча чотириста п`ятдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.