Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/1009/25
Провадження №2/377/583/25
11 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 14 серпня 2021 року у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 71.
Позов обґрунтований тим, що позивачка перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі, зареєстрованому 14 серпня 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис №71. Під час шлюбу в подружжя народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач. Причиною звернення до суду стало те, що в силу психологічної несумісності характерів, нормальні сімейні стосунки між сторонами не склалися, у кожного різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Систематично між ними виникали сварки. Поведінка відповідача призвела до того, що з березня 2025 року сторони проживають окремо, припинили подружні стосунки та не ведуть спільне господарство. Фактично їхня сім`я розпалась. Позивачка не вбачає сенсу у формальному збереженні шлюбу, тому просила не надавати термін на примирення, так як це суперечить її інтересам. Малолітня дочка сторін проживає разом із матір`ю, спірних питань щодо розподілу майна, набутого за час шлюбу, вони не мають.
Ухвалою судді від 30 жовтня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 26 листопада 2025 року.
Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України судовий розгляд справи відкладено на 11 грудня 2025 року.
Позивач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 26 листопада 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. Подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлений в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким йому направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 26 листопада 2025 року, за зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній». У такому випадку відповідач ОСОБА_2 відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.
За наявності умов, передбачених статтями 280 - 282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 11 грудня 2025 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи, що узгоджується з приписами частини другої статті 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
З матеріалів справи суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 14 серпня 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), копія якого приєднана до матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 14 серпня 2021 року у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис за № 71. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 ( а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 03 березня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 17 ( а.с. 12).
Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 21.06.2002, про що свідчить витяг з реєстру Славутицької територіальної громади №2025/013579612 від 16.09.2025 ( а.с. 13).
Малолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою місця проживання матері з 27.09.2024, що підтверджено витягом з реєстру Славутицької територіальної громади № 2025/013538076 від 16.09.2025 (а.с. 14).
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 07.06.2023 по теперішній час, що підтверджується інформацією № 15-08/1769 Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яка надійшла до суду 30 жовтня 2025 року на запит в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України, а також відповіддю №1954472 від 30.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру. ( а.с. 20-21).
Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що відносини між сторонами не склались в силу психологічної несумісності характерів. Поведінка відповідача призвела до того, що з березня 2025 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільне господарство.
Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
За змістом частини другої статті 18, статті 51, частини третьої статті 56, частини першої статті 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України).
Встановлені судом обставини свідчать, що за час сімейного життя у сторін склалась обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
У позовній заяві зазначено про домовленість сторін, що після розірвання шлюбу їх неповнолітній син буде проживати разом з позивачем, та про відсутність між ними майнового спору на час подання позову.
Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У позовній заяві позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_5 . Тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_5 .
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Позивачка за подання позовної заяви сплатила судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 2.33222291.1 від 30.09.2025 (а.с. 2). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с. 1).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволенню позову, то за правилами частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 серпня 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 71
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Повне заочне рішення суду складено 11 грудня 2025 року.
Суддя Н. С. Бабич