ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6581/25 Справа № 194/1490/24 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №194/1490/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гасанової Марини Юріївни на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Корягіна В.О.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог АТ «ПУМБ» посилається на те, що ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №301 від 05.06.2019 року отримала кредитну картку з кредитним лімітом 30000 грн., який в подальшому було збільшено до 39700 грн.

Також, 05.06.2019 року відповідачем був підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому погоджені сторонами кредитний ліміт 30000 грн., розмір відсоткової ставки та порядок сплати відсотків в межах 12 місячного строку після отримання кредиту.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим відповідач станом на 01.07.2024 року має заборгованість по кредиту в розмірі 56611,09 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 30864,77 грн., заборгованості за процентами 25746,32 грн.

У зв`язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка утворилася станом на 10.07.2024 року у розмірі 56611,09 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 30864,77 грн., заборгованості за процентами 25746,32 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування №301 від 05.06.2019 року, що утворилася станом на 01.07.2024 року у розмірі 30864,77 грн., з яких 30864,77 грн. - заборгованість за кредитом. В частині позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення процентів у розмірі 25746,32 грн. - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судовий збір у сумі 1320,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» витрати на професійну правову допомогу у сумі 8178,11 грн.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Гасанова М.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що викладені в ньому висновки є хибними, зробленими без дослідження усіх обставин справи, а саме рішення винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у відзиві на позовну заяву було наголошено на тому, що відповідачем фактично погашено заборгованість за кредитним договором, оскільки сплачені кошти перевищують розмір заборгованості.

При цьому також наголошувала, що з виписки про користування коштами убачається, що вона здійснювала поповнення карти, крім того з внесених нею коштів більша частина йшла на погашення відсотків, які сторонами не погоджено.

Як вбачається із заяви №301 від 05.06.2019 року відповідач приєдналась до договору комплексного банківського обслуговування. В заяві сторони погодили відкриття карткового рахунку на ім`я відповідачки, та остання просила встановити їй кредитний ліміт, однак сплата відсотків їх розмір сторонами не погоджені.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вносила кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, проте всупереч умов укладеного сторонами договору кошти відповідачем розподілялись на погашення тіла кредиту та відсотків.

Відповідно до виписки з рахунку за період з 04.10.2019 року по 26.12.2019 року в автоматичному режимі з картки відповідача списувалися кошти як Погашение нач. комиссии в рамках договора на ККП 301 от 05/06/2019): 04.10.2019 - 100 грн. 01.11.2019 - 100 грн. 02.12.2019 - 100 грн. 26.12.2019 - 100 грн. Разом: 400 грн.

Однак, Заявою від 05.06.2019 року не передбачено нарахування та стягнення з Відповідача будь яких комісій. А відтак, Сторонами не було погоджено умови кредитування в частині сплати комісій, тому кошти, що було автоматично списано з рахунку в рахунок погашення комісій, встановлених банком в односторонньому порядку, повинні бути зараховані банком в якості погашення відсотків та тіла кредиту.

Стверджує, що виписка по рахунку надана за період до 01.08.2022 року, тобто після цього строку відповідач втратила можливість розпоряджатись карткою та операціями по ній. Однак Позивач продовжив обліковувати заборгованість та нараховувати відсотки (відповідно до розрахунку заборгованості).

Картку із встановленою кредитною лінією Відповідачка отримала 05.06.2019, строк дії карток - 3 роки, тобто до 05.06.2022 року.

У зв`язку з чим просила суд рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ».

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, 05.06.2019 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з заявою №301 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», в якій зазначено реальна річна процентна ставка становить 47,88%.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування (у точності тіло кредиту, відсотки, комісії) складає 12577,56 грн., зарахування здійснюється за умови виникнення заборгованості у розмірі 10000 грн. та наступним її погашенням у строки 12 місяців рівними платежами.

Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка в залежності від умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

05.06.2019 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена, що реальна річна процентна ставка складає 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 10000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування (у точності тіло кредиту, відсотки, комісії) складає 12577,56 грн., строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №301 від 05.06.2019 року, ОСОБА_1 за період з 30 липня 2019 року по 28 лютого 2023 року станом на 01.07.2024 року має заборгованість за тілом кредиту 30864,77 грн., заборгованість за процентами 25746,32 грн., загальний розмір заборгованості становить 56611,09 грн.

Також з розрахунку заборгованості вбачається, відповідач здійснювала погашення заборгованості за процентами: 31.07.2019 року 822,74 грн., 31.08.2019 року 1337,57 грн., 30.11.2019 року 2551,01 грн., 31.12.2019 року 2138,93 грн., 29.02.2020 року 2591,28 грн., 31.05.2020 року 4250 грн., 31.07.2020 року 1500 грн., 31.08.2020 року 1400 грн., 31.10.2020 року 3238,02 грн., 30.11.2020 року 1318,37 грн., 31.01.2021 року 2942,65 грн., 28.02.2021 року 1443,10 грн., 31.05.2021 року 1553,04 грн., 31.12.2021 року 7306,50 грн., а також погашення за тілом кредиту: 31.07.2019 року 927,26 грн., 30.09.2019 року 2200 грн., 31.10.2019 року 1625,16 грн., 31.11.2019 року 73,83 грн., 31.12.2019 року 2161,07 грн., 31.01.2020 року 936,37 грн., 30.06.2020 року 2200 грн., 31.10.2020 року 761,98 грн., 30.11.2020 року 381,63 грн., 31.12.2020 року 748,01 грн., 31.01.2021 року 1109,34 грн., 28.02.2021 року 556,90 грн., 31.05.2021 року 946,96 грн., 31.12.2021 року 5293,50 грн.

Відповідач користувалася наданим позивачем кредитними коштами та повертала кошти, що підтверджується випискою за особистим рахунком ОСОБА_1 .

Також стороною відповідача надано розпечатка, що внесенні кошти до договору №301 від 05.06.2019 року: 07.12.2021 року 5000 грн. та 3500 грн., 21.21.2021 р. 1500 грн.

У розрахунку зазначено про сплату ОСОБА_1 31.12.2021 року - 5293,50 грн. за тілом кредиту та 7306,50 грн. за процентами, що становить 12600 грн.

Судом обґрунтовано не взято до уваги як доказ розрахункові листи за січень - лютий 2022 року, надані стороною позивача, оскільки в них зазначено стягнення за виконавчим листом, однак не зазначено за яким та відносно якого боргу і на чию користь.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними в частині стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування №301 від 05.06.2019 року, що утворилася станом на 01.07.2024 року у розмірі 30864,77 грн. - за тілом кредиту, та відмови у стягненні заборгованості за відсотками з тих підстав, що у заяві від 05 червня 2019 року відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами після спливу строку кредитування 12 місяців, надана публічна пропозиція банком не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.

Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що останній приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ».

Пунктом 2.3.1, 2.4.1, 4.2.4 публічної пропозицію ПАТ «ПУМБ» Банк має право вносити зміни до Договору, повідомивши клієнта не пізніше ніж за 30 днів до дати набуття чинності змін шляхом розміщення повідомлення про внесення змін до Договору на сайті Банку. Договір діє протягом невизначеного строку. Банк має право вносити зміни до Договору та тарифів в порядку передбаченому п. 2.3.

Також матеріалами справи не встановлено, що договір, укладений між сторонами, в судовому порядку визнавався недійсним.

Відповідач не звертався до суду з позовом про порушення його прав як споживача, у зв`язку з укладенням договору між сторонами.

Отже, Заява №301 від 05.06.2019 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка особисто підписана відповідачем, становить договір є дійсним, а зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

05.06.2019 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена, що реальна річна процентна ставка складає 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 10000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування (у точності тіло кредиту, відсотки, комісії) складає 12577,56 грн., строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №301 від 05.06.2019 року, ОСОБА_1 за період з 30 липня 2019 року по 28 лютого 2023 року станом на 01 липня 2024 року має заборгованість за тілом кредиту 30864,77 грн., заборгованість за процентами 25746,32 грн., загальний розмір заборгованості становить 56611,09 грн.

Із наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та здійснювала повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням.

Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами суд вважає належними та допустимими.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України.

Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, за виключенням сплачених коштів на погашення кредиту, оскільки укладення кредитного договору між сторонами та отримання кредитних коштів підтверджується в сукупності належними доказами.

Щодо вимог банку по процентах за користування кредитом, слід зазначити наступне.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює АТ «ПУМБ».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів»).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти, та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви, про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг, це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує, як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц.

Посилання позивача на те, що відповідачем було підписано заяву позичальника про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», якою засвідчено, що він ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку, достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому є не обґрунтованими.

Оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами після спливу визначеного строку кредитування, надана банком публічна пропозиція не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві від 05 червня 2019 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами після спливу строку кредитування 12 місяців, надана публічна пропозиція банком не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Посилання позивача на те, що відсотки, які він просив стягнути з відповідача погоджені сторонами у паспорті споживчого кредиту, є необґрунтованими з огляду на сталу практику Верховного Суду.

Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 05.06.2019 року.

Тому заявлені позивачем складові заборгованості за відсотками в розмірі 25746,32 грн. нараховані за межами періоду чинності паспорта, підписаного відповідачем, є необґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до виписки з рахунку за період з 04.10.2019 року по 26.12.2019 року в автоматичному режимі з картки відповідача списувалися кошти як Погашение нач. комиссии в рамках договора на ККП 301 от 05/06/2019): 04.10.2019 - 100 грн. 01.11.2019 - 100 грн. 02.12.2019 - 100 грн. 26.12.2019 - 100 грн. Разом: 400 грн.

Однак, заявою від 05.06.2019 року не передбачено нарахування та стягнення з відповідача будь яких комісій.

Сторонами не було погоджено умови кредитування в частині сплати комісій.

Крім того з виписки по банківському рахунку відповідача взагалі не вбачається який вид комісії нараховується, за що саме стягується така комісія, як розраховується розмір комісії та на підставі чого стягується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного списання комісії за кредитним договором, є обґрунтованими та не спростовані позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що умови кредитування в частині комісій не було погоджено сторонами, тому, кошти, що було автоматично списано з рахунку в рахунок погашення комісій, встановлених банком в односторонньому порядку, повинні бути зараховані банком в якості погашення тіла кредиту.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, та зміну рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування №301 від 05.06.2019 року, що утворилася станом на 01.07.2024 року, зменшивши її розмір з 30864,77 грн. до 30464,77 грн.

Відповідно пунктів 3 та 4 частина 1 статі 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору, пропорційно задоволених вимог, з 1320,71 грн. до 1303,49 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гасанової Марини Юріївни задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року у цивільній справі №194/1490/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості змінити в частині стягнення заборгованості та судових витрат.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти у редакції: Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування №301 від 05 червня 2019 року станом на 01 липня 2024 року у розмірі 30464,77 грн. - за тілом кредиту.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти у редакції: Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () судовий збір у розмірі 1303,49 грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2025 року.

Судді: