Провадження № 2/748/960/25
Єдиний унікальний № 748/1930/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2025 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Кухти В.О.,
секретаря Крошки І.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Еко-Ресурс» про розірвання договору оренди земельної ділянки,
10.06.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить:
2) стягнути з відповідача на користь позивача всі документально підтверджені судові витрати, а саме 20 000,00 грн за надання правничої допомоги та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Ухвалою судді від 12.06.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серії І-ЧН № 014995 позивачу належить земельна ділянка площею 4,07 га в межах згідно з планом на території Киселівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 30.09.2002 р. № 538 (а.с.7)
Крім того, Ріпкинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області на вимогу суду надала копію Договору оренди землі № 4 від 11.07.2019 р. (а.с.31-33), а також копію Акту приймання-передачі земельної ділянки (земельних ділянок) від 11.07.2019 р.
Договір укладено на 10 років, що передбачено п. 6 Договору.
Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 4 726,56 грн на рік.
Пунктом 7.1 Договору передбачено, що суму податку на доходи фізичних осіб, що виникає за цим Договором сплачує орендар.
Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем не пізніше 20 січня, наступного за роком, за який вноситься орендна плата, що оформляється письмово.
Згідно із п. 17 Договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку (земельні ділянки) у стані, не гіршому з тим, у якому він одержав її (їх) в оренду.
Відповідно до п. 36 Договору, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Згідно із Актом приймання-передачі земельної ділянки (земельних ділянок) від 11.07.2019 р., встановлено, що земельну ділянку розташовану на території Киселівської сільської ради Чернігівського району гр. ОСОБА_1 передав в натурі у оренду терміном на 10 років ТОВ «Північ Еко-Ресурс» земельну ділянку загальною площею 2,5082 га. Крім того, ТОВ «Північ Еко-Ресурс» прийняло її у строкове платне користування згідно договору оренди № 4 від 11.07.2019 р., що засвідченого підписами (а.с.34).
Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендаревы земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною 1 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засоноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесенні орендної плати за землю встановлюються за згодом сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обсислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахвуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Статтею 22 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 13, 15, 21 ЗУ «Про оренду землі», метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
При цьому, ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Статтею 24 ЗУ «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом також орендної плати за водний об`єкт.
Згідно із ст. 25 ЗУ «Про оренду землі», орендар земельної ділянки зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт;
Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Разом з тим, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 р. у справі № 912/1385/17 дійшла висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 р. у справі № 183/262/17 зазначено, що «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Проаналізувавши подані позивачем докази та дослідивши їх окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві обставини підтверджені матеріалами справи. Позивач надав належні та допустимі документи, які узгоджуються між собою та достовірно відтворюють зміст спірних правовідносин.
Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву, не надав доказів сплати орендної плати та не спростував доводів позивача. Відсутність будь-яких документів про фактичне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань свідчить про невнесення орендної плати протягом тривалого періоду. Невиконання цього обов`язку є істотним порушенням умов договору оренди, оскільки саме своєчасна та повна оплата орендної плати відповідно до ст. ст. 526 і 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України та ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» є основним обов`язком орендаря та визначальним елементом змісту орендних правовідносин.
Суд зазначає, що тривале невнесення орендної плати позбавляє позивача можливості реалізовувати своє право власності на землю та свідчить про порушення інтересів власника земельної ділянки. З огляду на відсутність доказів сплати орендної плати та відсутність заперечень чи будь-якої реакції відповідача на позов, суд оцінює надані позивачем докази як достовірні, достатні та такі, що не викликають сумніву.
Оцінивши фактичні обставини у їх взаємному зв`язку, взявши до уваги вимоги цивільного та земельного законодавства, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем основного зобов`язання щодо внесення орендної плати є істотним порушенням умов договору, що надає підстави для його розірвання. Тому позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд вирішив це наступним чином.
Згідно із Квитанцією № ETE1-BU7F-939E від 10.06.2025 р., встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 1 211,20 грн (а.с.1).
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що види судових витрат, які складаються щ судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи по суті.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: 1) договір № б/н щодо надання правничої допомоги від 12.08.2024 р. (а.с.17), 2) свідоцтво № 317 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.18), 3) ордер про надання правничої допомоги Серії СВ № 1131276 (а.с.18 зворот), 4) акт про приймання-передачу наданої правничої допомоги відповідно до Договору щодо надання правничої допомоги від 12.08.2024 р. від 10.06.2025 р. (а.с.19), 5) квитанція № 0009229 про сплату 20 000,00 грн (а.с.19 зворот).
Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність даної справи, яка була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на принципи співмірності судових витрат та співвідношення їх розміру до предмета позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з ТОВ «Північ Еко-Ресурс» на користь позивача 10 000,00 грн таких витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Північ Еко-Ресурс» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 15, 18, 81, 89, 133, 137, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 629, 651 ЦК України, ст. ст. 93, 141 ЗУ України, ЗУ «Про оренду землі», суд
Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Північ Еко-Ресурс» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок правничої допомоги та 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.О. Кухта