Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/547/25
Провадження № 2/670/336/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Мусієнко М.Б.

за участю секретаря судового засідання Ліневської В.В.,

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

представник відповідача Лужняк В.О. не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 позивач звернувся до Віньковецького районного суду Хмельницької області із позовною заявою, у якій просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса, що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області, відповідно до сертифікату серії ХМ № 0337450, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 615 від 04.06.1997 на ім`я ОСОБА_4 .

Позивач мотивує свої вимоги таким. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Померла на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . За життя 22.03.1999 мати склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Майдано-Олександрівської сільської Ради народних депутатів Віньковецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за номером 33. Відповідно до зазначеного заповіту ОСОБА_2 заповіла усе своє майно своєму синові ОСОБА_1 .

Після смерті спадкодавці відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок, присадибна ділянка, а також правона земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса, що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області, відповідно до сертифікату серії ХМ № 0337450, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 615 від 04.06.1997 на ім`я ОСОБА_4 .

Стверджує, що після смерті матері певні документи були втрачені, зокрема, вказаний сертифікатна право на земельну частку (пай).

Позивач зазначає, що він прийняв спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління усім спадковим майном. Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів стосовно права на зазначену вище земельну частку (пай). Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 25 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарської Л.А. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначено проведення підготовчого судового засідання 13.08.2025, про що повідомлено учасників справи.

31.07.2025 до суду надійшла відповідь нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарської Л.А., якою нотаріус повідомила, що спадкова справа нею не заводилась, рекомендовано звернутися до ХМЕЛЬНИЦЬКОГО ОБЛАСНОГО ДЕРЖАВНОГО НОТАРІАЛЬНОГО АРХІВУ.

13.08.2025 ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 04.09.2025 у зв`язку із витребуванням у ХМЕЛЬНИЦЬКОМУ ОБЛАСНОМУ ДЕРЖАВНОМУ НОТАРІАЛЬНОМУ АРХІВІ копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судове засідання 04.09.2025 відкладено на 23.09.2025 у зв`язку з ненадходженням з ХМЕЛЬНИЦЬКОГО ОБЛАСНОГО ДЕРЖАВНОГО НОТАРІАЛЬНОГО АРХІВУ витребуваних документів.

23.09.2025 ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15.10.2025 у зв`язку із витребуванням у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарської Л.А. інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) про складені заповіти, укладені спадкові договори ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.10.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 18.11.2025.

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Лужняк В.О. у судове засідання 18.11.2025 не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 01.08.2025 надав на адресу суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі, а 17.11.2025 заяву, у якій просить понесені ним судові витрати не стягувати з відповідача.

Представник відповідача 07.08.2025 надіслав письмове клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31.05.2025 (а.п. 9).

Відповідно до довідки, виданої старостою Майдано-Олександрівського старостинського округу, № 248 від 08липня 2025 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Склад сім`ї до дня смерті: одинока (а.п. 20).

Повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 31.05.2025 підтверджується те, що батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.п. 11).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 03.07.1980 серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано, актовий запис № 42. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.п. 12).

Згідно з копією Державного акту на право колективної власності на землю від 13.11.1995 серії ХМ № 027 КСП ім. Щорса, с. Майдан-Олександрівський Віньковецького району Хмельницької області, було передано у колективну власність 1333,1 гектарів землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.п. 25-27).

Додатком № 1 до зазначеного Державного акту № 027 є список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, де під № 400 значиться ОСОБА_2 (а.п. 28, 29).

Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Віньковецькою районною державною адміністрацією, колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса, село Майдан-Олександрівський під № 615 зареєстровано сертифікат серії ХМ № 0337450 від 04.06.1997 на ім`я ОСОБА_4 на право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП ім. Щорса, підстава реєстрації - рішення Віньковецької РДА № 80-р від 17.04.1996, підпис власника сертифікату про отримання (а.п. 22-24).

Архівним відділом Хмельницької РДА 26.06.2025 видано довідку № 04-08/2025/332 про реформування господарства, в якій зазначено, що у 1955 році у с. Майдан-Олександрівський Віньковецького району шляхом об`єднання дрібних господарств було утворено колгосп ім. Щорса. 25.01.1993 колгосп реорганізовано у КСП ім. Щорса, з 2000 року СТОВ ім. Щорса, з 2003 року СГК «МАЙДАН», який ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2007 у справі № 4/29-Б визнано банкрутом (а.п. 34).

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку земель колективної власності бувшого КСП ім. Щорса, с. Майдан-Олександрівський Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області,містить інформацію щодо власників земельних часток (паїв), серед яких значиться ОСОБА_2 , с. Майдан-Олександрівський, сертифікат серії ХМ № 0337450 та здійснена відмітка «померла» (а.п. 30-33).

У довідці сектору № 3 відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.06.2025 № 915/291-25 зазначено, що ОСОБА_2 було виготовлено та видано Віньковецькою районною державною адміністрацією сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно з розпорядженням голови Віньковецької районної державної адміністрації від 17.04.1996 року за № 80-р. Сертифікат серії ХМ № 0337450 зареєстровано 04.06.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 615. Вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнта індексації 2,465 станом на 26.03.2001 становить 8223 (вісім тисяч двісті двадцять три) грн 71 коп. Станом на 01.01.2013 відомості щодо гр. ОСОБА_2 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди у відділі відсутні (а.п. 35).

Довідкою сектор № 3 відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.07.2025 № 984/291-25 повідомив, що вартість земельної частки (паю) станом на 08.07.2025 становить 18840 (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок) грн 70 коп. (а.п. 36).

З заповіту, складеного ОСОБА_2 22.03.1999 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Майдано-Олександрівської сільської Ради народних депутатів Віньковецького району Хмельницької області, що зареєстрований в реєстрі за номером 33, вбачається, що ОСОБА_2 заповіла усе своє майно своєму синові ОСОБА_1 (а.п. 10).

Відповідно до довідки, виданої старостою Майдано-Олександрівського старостинського округу, № 244 від 07 липня 2025 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняв спадщину її син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.п. 21).

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводились (а.п. 49, 50).

Згідно з архівною довідкою ХМЕЛЬНИЦЬКОГО ОБЛАСНОГО ДЕРЖАВНОГО НОТАРІАЛЬНОГО АРХІВУ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1639/01-18 від 26.08.2025 відповідно до документів архівного фонду Віньковецької державної нотаріальної контори спадкова справа в 2001-2004 не заводилась (а.п. 64, 65).

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.09.2025 № 82674670 у спадковому реєстрі зареєстрований заповіт, посвідчений 22.03.1999 у Майдано-Олександрівській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області за № 33 (у спадковому реєстрі № 38522060). Інформація про заповідача: ОСОБА_2 1930 року народження (а.п. 72, 73).

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Листом від 18 липня 2025 року № 208/01-16 нотаріусомвідмовлено у видачісвідоцтва на право на спадщинуу зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа направо на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса, що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області, а саме сертифікату серії ХМ № 0337450, зареєстрованого 04.06.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 615 (а.п. 8).

Як вбачається із словника-довідника «У світі власних імен людей» (стор. 87, 100, 184, 188,) ім`я «Текля» відповідає іменам «Фекла», «Векла», ім`я « ОСОБА_10 » відповідає іменам «Остап», «Стахій», «Євстахій», «Євстафій» (а.п. 13-15, 37-3 9).

Застосовуючи релевантні норми права, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 55 Конституції України передбачає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, а також гарантує право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, у ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до неїмістить положення про право мирно володіти своїм майном. Тлумачення цього положення як захисту права власності неодноразово здійснено Європейським судом з прав людини, зокрема, у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13.07.1979, де суд у п. 63 зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, стаття 1 у своїй суті забезпечує право власності».

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ЦК України у статті 16 закріпив право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. А стаття 392 ЦК України передбачає право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд бере до уваги те, що рішення суду про визнання права на майно не породжує виникнення такого права, а лише підтверджує його наявність (якщо воно дійсно наявне), оскільки воно оспорюється або не визнається іншою особою, або втрачений документ, який засвідчує таке право.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі № 175/654/22 висловив правову позицію, згідно з якою питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину: «Установивши, що ОСОБА_1 успадкував спадщину після смерті батька ОСОБА_4, якому належала частка спірної квартири, і у позивача відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частку спадкового майна - квартири».

Відповідно до ч. 3 ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

За статтею 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: а) визнання прав; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування.

Як уже було зазначено, за змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу № 720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Також із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України).

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до Указу № 720/95 та постанови КМ України від 12.10.1995 № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» сертифікати на право на земельну частку (пай), що видаються районними державними адміністраціями, реєструються у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV (набув чинності 01.01.2004) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Також постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» містить роз`яснення, згідно з якими спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР), в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року, то до даних спадкових правовідносин (зокрема щодо прийняття спадщини) слід застосовувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 № 1540-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Стаття 524 ЦК УРСР встановлювала два види спадкування: за заповітом та за законом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст. 534 ЦК УРСР).

Статтею 549 ЦК УРСР визначено дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем:

- якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

- якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Згідно із приписами частини 2 статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак, не оформив своїх спадкових прав. Також позивач позбавлений можливості оформити такі спадкові права, оскільки правовстановлюючий документ (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0337450, виданий за рішенням Віньковецької РДА від 17.04.1996 за № 80-р та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 04.06.1997 за № 615) втрачений.

На думку суду відмінність у написанні імені «Текля» та « ОСОБА_11 », по батькові « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_3 » є наслідком зміни правил правопису та використання діалекту, що і призвело до різного написання імені спадкодавця у різний час та у різних документах.

За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини другої ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, що передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України.

Згідно закріплених положень у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справ національні суди України застосовують положення Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права, що передбачено статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, наведені вище обставини справи та норми права свідчать про те, що за життя спадкодавці ОСОБА_2 належало право на спірну земельну частку (пай), а позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину після її смерті.

Тому, враховуючи, що померлій ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса, що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області, на підставі сертифікату серії ХМ № 0337450, зареєстрованого 04.06.1997 в книзі реєстрації сертифікатів за № 615 на ім`я ОСОБА_4 , а позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , але не може оформити спадкові права через органи нотаріату внаслідок втрати правовстановлюючого документу, то суд дійшов висновку, що за ОСОБА_1 необхідно визнати в порядку спадкування за заповітом право на зазначену вище земельну частку (пай).

Щодо розподілу судових витрат.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України) та у резолютивній частині рішення зазначається розподіл таких судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем 17.11.2025 до суду подано письмову заяву, у якій він просить не стягувати судовий збір з відповідача, то сплачений при поданні ним позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

На підставі ст. 14, 41, 55 Конституції України, ст. 321, 392, ЦК України, ст. 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 223, 259, 263-265, 352, 354, 355ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 1,42 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса, що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області, яке належало їй на підставі втраченого сертифікату серії ХМ № 0337450 від 04.06.1997, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 615 на ім`я ОСОБА_4 .

Судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, сплачений за подання позову, залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Віньковецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, ідентифікаційний код 04403315, місцезнаходження: вул. Соборної України, буд. 15,с-ще Віньківці Хмельницького району Хмельницької області.

Суддя Мар`яна МУСІЄНКО