Справа № 739/1896/25
Провадження № 2/739/546/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

представника позивача Костюченка В.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до АТ «СЕНС БАНК» (далі відповідач) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, стягнутих з неї на виконання виконавчого напису нотаріуса №36363 у розмірі 11 583 грн. 57 коп. та процентів за користування безпідставно отриманими коштами у розмірі 1 212 грн. 31 коп., а також стягнутих на виконання виконавчого напису нотаріуса №36362 у розмірі 5 087 грн. 12 коп. та процентів за користування безпідставно отриманими коштами у розмірі 769 грн. 76 коп., а загалом у розмірі 18 652 грн. 76 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі №739/1207/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, зареєстрований в реєстрі за №36363 від 10 листопада 2020 року про стягнення з неї на користь відповідача 11 583 грн. 57 коп. За даним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження №64023608 та стягнуто на користь відповідача 11 583 грн. 57 коп. Також рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року у справі №739/1028/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., зареєстрований в реєстрі за №36362 від 10 листопада 2020 року про стягнення з неї на користь відповідача 31 690 грн. 00 коп. За даним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження №64023327 та стягнуто на користь відповідача 5 087 грн. 12 коп. Посилаючись на положення статті 1212 ЦК України позивачка просить стягнути вказані кошти у розмірі 11 583 грн. 57 коп. та у розмірі 5 087 грн. 12 коп. як безпідставно отримані з урахуванням нарахованих відповідно до статті 1048 ЦК України процентів за користування даними коштами у розмірі 1212 грн. 31 коп. та 769 грн. 76 коп. відповідно, а загалом 18 652 грн. 76 коп.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Також не заперечував проти розгляд справи без участі представника відповідача та постановлення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заяви та клопотання учасників справи

Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідачів не надходило.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та заперечення, а позивачці, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки.

У зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, те, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не подав, беручи до уваги позицію представника позивачки, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 10 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за №36362 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №630486412 від 11 жовтня 2016 року в розмірі 31 690 грн. 60 коп. (а.с. 6).

04 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. було відкрито виконавче провадження №64023327 за підставі вказаного вище виконавчого напису №36362 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 31 690 грн. 60 коп. (а.с. 8).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2024 року, яке набрало законної сили 01 липня 2024 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., зареєстрований в реєстрі за №36362 від 10 листопада 2020 року, про стягнення з позивачки на користь відповідача 31 690 грн. 60 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 13-15).

05 серпня 2024 року виконавче провадження №64023327 закрито на підставі вказаного вище рішення суду, при цьому сума коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса, на момент закриття становила 5 087 грн. 00 коп. (31 690 грн. 60 коп. 27 253 грн. 48 коп.).

Також 10 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за №36363 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №501186665 від 19 вересня 2019 року в розмірі 11 583 грн. 57 коп. (а.с. 7).

04 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. було відкрито виконавче провадження №64023608 за підставі вказаного вище виконавчого напису №36363 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 11 583 грн. 57 коп. (а.с. 9).

03 травня 2024 року виконавче провадження №64023608 закрито на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі зазначеного вище виконавчого напису, тобто стягнення суми боргу за виконавчим написом з позивачки на користь відповідача (а.с. 12).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2024 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ Хари Н.С., зареєстрований в реєстрі за №36363 від 10 листопада 2020 року, про стягнення з позивачки на користь відповідача 11 583 грн. 57 коп., визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 16-18).

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08 вересня 2021 року, винесеній у справі №201/6498/20 судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Оскільки з позивачки на користь відповідача на виконання виконавчого напису нотаріуса №36362 від 10 листопада 2020 року було стягнуто кошти у сумі 5 087 грн. 00 коп., а за виконавчим написом нотаріуса №36363 від 10 листопада 2020 року було стягнуто кошти у сумі 11 583 грн. 57 коп., при цьому вказані виконавчі написи рішеннями суду від 30 травня та 04 жовтня 2024 року, які набрали законної сили, визнано такими, що не підлягають виконанню, стягнуті грошові кошти є безпідставно набутим майном, тому відповідач зобов`язаний повернути дані кошти позивачці.

Позивачкою та її представником, крім стягнення зазначених вище коштів, також порушується питання щодо стягнення з відповідача процентів за користування даними грошовими коштами у розмірі 1212 грн. 31 коп. та 769 грн. 76 коп. відповідно, що обраховані ними відповідно до положень статей 536, 1048, 1212 ЦК України виходячи з розміру облікової ставки НБУ.

З цього приводу суд зазначає, що частиною другою статті 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно частини першої статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Частиною другою статті 536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 10 квітня 2018 року, винесеній у справі №910/10156/17, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки законодавством встановлені наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, то підстави для застосування аналогії закону відсутні.

Отже, висновки судів про необхідність застосовувати до спірних відносин положення частини першої статті 1048 ЦК за аналогією закону, аби визначити розмір процентів, є помилковими, бо, по-перше, у цій справі йдеться про неправомірну поведінку боржника (в той час як частина перша статті 1048 ЦК застосовується у випадку правомірної поведінки), а по-друге, у законодавстві немає прогалини у цій частині.

Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступлення від висновку, наведеного у цьому відношенні в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №910/2899/14 та зазначила, що у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду погодилася з цим висновком. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивачки та її представника про те, що позивачка має право на стягнення з відповідача процентів за період безпідставного утримання ним грошових коштів, стягнутих за виконавчими написами нотаріуса №36362 та №36363, при цьому розмір таких процентів визначений частиною другою статті 625 ЦК України та становить 3% річних.

За таких обставин, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3% річних від 5 087 грн. 00 коп. безпідставно одержаних коштів за період, визначений позивачкою, тобто з 01 липня 2024 року по день подання позову 08 вересня 2025 року в розмірі 181 грн. 88 коп. (5 087 грн. 00 коп.х 3% / 365 днів х 435 днів).

Також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3% річних від 11 583 грн. 57 коп. безпідставно одержаних коштів за період, визначений позивачкою, тобто з 08 листопад 2024 року по день подання позову 08 вересня 2025 року в розмірі 290 грн. 38 коп. (11 583 грн. 57 коп. х 3% / 365 днів х 305 днів).

Отже, загалом з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню безпідставно набуті кошти, з урахуванням 3% річних, у розмірі 17 142 грн. 83 коп. (5 087 грн. 00 коп.+ 11 583 грн. 57 коп. + 181 грн. 88 коп. + 290 грн. 38 коп.). Відповідно позов підлягає задоволення частково.

Судові витрати

Позивачкою здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 809 грн. 52 коп. (17 142 грн. 83 коп. х 968 грн. 96 коп. / 18 652 грн. 76 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 83, 141, 142, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 17 142 (сімнадцять тисяч сто сорок дві) гривні 83 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 809 (вісімсот дев`ять) гривень 52 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Суддя В.В. Чепурко