Справа № 502/2204/19
УХВАЛА

21 листопада 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судових засідань Нанєвої А.В.,

представника стягувача у справі адвоката Багна В.С.,

представника боржника адвоката Бочевара М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія заяву ОСОБА_1 , подану представником заявника адвокатом Бочеваром М.П., про розстрочку виконання рішення Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/2204/19 від 05.11.2024,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви вказує, що 05.11.2024 Кілійським районним судом Одеської області винесено рішення по справі №502/2204/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики. Судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 350000,00 (триста п`ятдесят тисяч) доларів США заборгованості за договором позики та 18986,00 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) доларів США відсотків, а всього стягнути 368986,00 (триста шістдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) доларів США. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в розмірі 9605,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На даний час виконати дане рішення суду він не має змоги, оскільки є інвалідом 2 групи безстроково після перенесеної травми, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії ААВ № 523392, виданої 30.03.2022, та пенсійним посвідченням, у зв`язку із чим часто хворіє та перебуває на лікарняних та потребує відновлення та лікування. Також має скрутний матеріальний стан, його дохід на посаді доцента Ізмаїльського державного гуманітарного університету складає в вересні 2025 року 14362,12 гривень, що підтверджується довідкою № 1-4/589 від 20.10.2025. При цьому, він також є батьком двох неповнолітніх дітей та сплачує на їх утримання аліменти.

Тому, враховуючи зазначене, просить суд розстрочити виконання рішення суду терміном на один рік до 01.10.2026.

Представник заявника-боржника адвокат Бочевара М.П. просив розстрочити виконання рішення суду з підстав, викладених у заяві.

Представник позивача-стягувача адвокат Багно В.С. просив у задоволенні заяви відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Тобто, такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що заявником не надано доказів випадку винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини.

Суд зауважує, що посилання заявника на ту обставину, що він є інвалідом 2 групи безстроково не є об`єктивною, позаяк, як встановлено з довідки до акту огляду МСЕК серії ААВ № 523392, виданої 30.03.2022, йому встановлено таку інвалідність задовго до ухвалення рішення у зазначеній справі.

Крім того, суд також бере до уваги ступінь вини відповідача ОСОБА_1 , яка полягає у тому, що а ні під час розгляду справи в суді (з 13 листопада 2019 року), а ні після ухвалення по справі судового рішення (05.11.2024), останнім не здійснено жодних дій з часткового повернення заборгованості за договором позики.

Враховуючи викладене, заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, і про необхідність розстрочення такого. Складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З тлумачення як вказаної норми так і в цілому норм ЦПК щодо ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили слід дійти висновку, що день ухвалення судового рішення та день набрання ним законної сили не є тотожними.

У цій справі рішення суду набрало законної сили 01.10.2025, тобто після апеляційного перегляду, після чого заявником подано вказану заяву про розстрочення судового рішення.

Рішення ж у цій справі ухвалено 05.11.2024, тобто більше ніж рік тому, і саме з цієї дати слід відраховувати річний строк, передбачений ч. 5 ст. 435 ЦПК України.

Отже, у розстрочці виконання рішення суду слід відмовити як за необґрунтованістю, так і за безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81,247,353,435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Березніков