Провадження № 2/727/334/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю. О.,

за участю секретарів - Макогон А. А., Ковбінька Н.С.,

Лепчук О.І.,

за участю представника позивача - Бурми С.В.,

за участю представника відповідача - Гаврилюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальніс- тю «ЛІЛАК» про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги та за зустрічною позо вовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» доОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання поворотної фінансової допомоги,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 15 листопада 2024 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги.

Зазначає, що ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» з часткою розміром 750000 грн, що становить 25% статутного капіталу товариства.

У зв`язку із необхідністю тимчасового поповнення обігових коштів для проведення розрахунків із кредиторами Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22.

На умовах наведеного договору ОСОБА_1 надано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» поворотну фінансову допомогу в сумі 700700 грн., а Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» зобов`язалося повернути ОСОБА_1 її в строк до 28 вересня 2023 року на умовах та в порядку, передбачених пунктом 1,2 та 3.1 договору.

Внесено до каси Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» поворотну фінансову допомогу в сумі 700700 грн квитанціями до прибуткових касових ордерів про внесення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №КП-130/22 від 29 вересня 2022 року: №101 від 29 вересня 2022 року на суму 45000 грн, №104 від 03 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №105 від 04 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №106 від 05 жовтня 2022 року на суму 22000 грн, №107 від 07 жовтня 2022 року на суму 16000 грн, №108 від 12 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №109 від 14 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №111 від 21 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №112 від 04 жовтня 2022 року (правильно від 25 жовтня 2022 року) на суму 49900 грн, №114 від 31 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №115 від 01 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №117 від 02 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №118 від 04 листопада 2022 року на суму 48400 грн, №119 від 07 листопада 2022 року на суму 49000 грн, №120 від 08 листопада 2022 року на суму 48000 грн, №122 від 21 листопада 2022 року на суму 25000 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 складено акт звірки взаємних розрахунків до договору поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22 за період з 29 вересня 2022 року до 09 лютого 2023 року, за яким Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» обліковується заборгованість перед ОСОБА_1 з повернення поворотної фінансової допомоги.

Посилалася на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» зобов`язання, не повернення поворотної фінансової допомоги в сумі 700700 грн.

Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22 в сумі 700700 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» 30 грудня 2024 року звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.

Вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22.

Зазначає, що згідно пункту 2.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 поворотна фінансова допомога надається не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати підписання договору.

ОСОБА_1 надано першу частину поворотної фінансової допомоги в сумі 45000 грн 29 вересня 2022 року. Крайнім строком для надання поворотної фінансової допомоги є 04 жовтня 2022 року.

ОСОБА_1 не дотримано строку виконання зобов`язання, поворотна фінансова допомога надавалася протягом з 29 вересня 2022 року по 21 листопада 2022 року.

Від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» договір підписаний генеральним директором ОСОБА_2 , який звільнений з посади генерального директора 20 лютого 2023 року.

Приймання генеральним директором ОСОБА_2 поворотної фінансової допомоги з порушенням строку не відповідає інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Всі прибуткові касові ордери, які складені до договору про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22, не підписані головним бухгалтером ОСОБА_2 .

Тому квитанції були оформлені окремо від прибуткових касових ордерів, містять ознаки підробки.

Отже, квитанції на підтвердження внесення ОСОБА_1 грошових коштів в касу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», а саме квитанція №101 від 29 вересня 2022 року (45000 грн), квитанція №104 від 03 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанція №105 від 04 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанція №106 від 05 жовтня 2022 року (22000 грн), квитанція №107 від 07 жовтня 2022 року (16000 грн), квитанція №108 від 12 жовтня 2022 року (49500 грн), квитанція №109 від 14 жовтня 2022 року (49500 грн), квитанція №111 від 21 жовтня 2022 року (49900 грн), квитанція №112 від 25 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанція №114 від 31 жовтня 2022 року (49900 грн), квитанція №115 від 01 листопада 2022 року (49900 грн), квитанція №117 від 02 листопада 2022 року (49900 грн), квитанція №118 від 04 листопада 2022 року (48400 грн), квитанція №119 від 07 листопада 2022 року (49000 грн), квитанція №120 від 08 листопада 2022 року (48000 грн), квитанція №122 від 21 листопада 2022 року (25000 грн) є недостовірними та недопустимими, оскільки сформовані з порушенням Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148.

Вважає, що кошти не приймалися в дату, зазначену у прибутковому касовому ордері.

Відповідно інші документи містять недостовірні відомості щодо заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» перед ОСОБА_1 .

Договір укладено між ОСОБА_1 , яка є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» з часткою 25% статутного капіталу, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» в особі генерального директора Завадовського В.А., який є батьком ОСОБА_1 .

Ураховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є родичами першого ступеня споріднення, при укладенні договору наявний конфлікт інтересів, пов`язаний з немайновими інтересами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Оскільки інформація про наявний конфлікт інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким підписано від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» договір, не розкрита, укладення договору не в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» презюмується.

Крім того, договір підписано особами, які фактично здійснюють контроль над діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» ОСОБА_3 та генеральним директором товариства Завадовським В.А., що свідчить про порушення волі та волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» при вчинення правочину.

Ураховуючи наведене, договір вчинено внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_3 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовського В.А.

Подальші дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідчать про відсутність наміру реального виконання договору, адже поворотна фінансова допомога надавалася з порушенням умов договору.

Наслідком вчинення правочину є штучне формування боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» перед ОСОБА_1 .

Просили визнати договір, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 , поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 недійсним.

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., просить у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» грошових коштів в сумі 700700 грн за договором поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22 відмовити.

Зазначає, що згідно пункту 2.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 поворотна фінансова допомога надається не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати підписання договору.

Проте, ОСОБА_1 не дотримано строку виконання зобов`язання, поворотна фінансова допомога надавалася протягом з 29 вересня 2022 року по 21 листопада 2022 року.

Від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» договір підписаний генеральним директором ОСОБА_2 , який звільнений з посади генерального директора 20 лютого 2023 року.

Приймання генеральним директором ОСОБА_2 поворотної фінансової допомоги з порушенням строку не відповідає інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Всі прибуткові касові ордери, які складені до договору про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 не підписані головним бухгалтером ОСОБА_2 .

За змістом пункту 25 розділу 111 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148, не допускається підписання квитанцій головним бухгалтером окремо від прибуткового ордеру.

Тому квитанції були оформлені окремо від прибуткових касових ордерів, містять ознаки підробки, є недопустимим доказами.

Вважає, що кошти не приймалися в дату, зазначену у прибутковому касовому ордері. Відповідно інші документи містять недостовірні відомості щодо заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» перед ОСОБА_1 .

Договір укладено між ОСОБА_1 , яка є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» з часткою 25% статутного капіталу, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» в особі генерального директора Завадовського В.А., який є батьком ОСОБА_1 .

Ураховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є родичами першого ступені споріднення, при укладенні договору наявний конфлікт інтересів, пов`язаний з немайновими інтересами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Оскільки інформація про наявний конфлікт інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким підписано від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» договір, не розкрита, укладення договору не в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» презюмується.

Крім того, договір підписано особами, які фактично здійснюють контроль над діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» ОСОБА_3 та генеральним директором товариства Завадовським В.А., що свідчить про порушення волі та волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» при вчинення правочину.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурма С.В., зазначає, що є надуманими, безпідставними і необґрунтованими твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про укладення договору поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22 не в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та в результаті зловмисної домовленості між ОСОБА_1 і керівництвом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Вказує, що порушення встановленого договором строку внесення або строку повернення поворотної фінансової допомоги не слугує підставою для визнання договору недійсним або неукладеним, а може слугувати підставою для застосування до порушника заходів відповідальності, які передбачені договором або законом.

Факт отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» від ОСОБА_3 коштів поворотної фінансової допомоги підтверджується прибутковими касовими ордерами, квитанціями до них.

Квитанції до прибуткових ордерів, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», містять обов`язкові реквізити, зокрема, назва документа (форми), дата складання, назва підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиниця вимірювання господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» надані суду ті частини прибуткових касових ордерів, які відповідно до пункту 25 Положення про проведення касових операцій №148 залишаються як первинний документ у підприємства отримувача коштів, що доводить отримання і оприбуткування внесених ОСОБА_1 до каси Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» коштів в сумі 700700 грн за договором поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22.

При цьому наявність на доданих ордерах підпису касира, який був уповноважений на здійснення касових операцій від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», без підписання цієї невідривної частини прибуткового касового ордера директором товариства, який одночасно виконував повноваження головного бухгалтера підприємства, не відноситься до недоліків даного первинного документу.

Крім того, матеріали справи містять фінансову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» за 2022 рік, подану до органів статистики, в якій у пасиві балансу станом на 31 грудня 2022 року в рядку №1690 «Інші поточні зобов`язання» графи «на кінець звітного періоду» обліковується заборгованість в сумі 5051.0 тис. грн.

За доданими копіями розшифровок фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» за 2022 рік, поданих товариством як позикодавцю Акціонерному товариству «Комінбанк» у лютому-березні 2023 року розкрита інформація з рядка №1690 «Інші поточні зобов`язання» балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» станом на 31 грудня 2022 року в розрізі контрагентів, за якою у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» існує заборгованість перед ОСОБА_1 з повернення поворотної фінансової допомоги на суму 3101200 грн.

Відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» конфліктом інтересів є конфлікт між обов`язком посадової особи діяти добросовісно і розумно в інтересах товариства в цілому та приватними інтересами посадової особи або її афілійованих осіб.

Не заслуговують на увагу посилання на порушення ОСОБА_1 вимог статті 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», оскільки такі вимоги стосуються виконавчих органів товариства та його посадових осіб, до кола яких остання не відноситься.

Договір від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» укладений керівником без перевищення повноважень, передбачених у розділі 6.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», затвердженого загальними зборами учасників товариства 15 липня 2022 року, пункт 6.2.5 якого відносив до повноважень і компетенції директора вчинення від імені товариства будь-яких правочинів незалежно від суми їх вартості.

Згідно з частиною 3 статті 45 цього Закону правила цієї статті щодо необхідності погодження з вищим органом управління даного договору не застосовуються і керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» не перевищував наданих йому статутом і законом повноважень під час його укладення.

Сума договору не перевищує 50% від суми чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» за 2022 рік, тобто правочин укладений без порушення вимог статті 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Безпідставними є твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про укладення договору не в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та у результаті зловмисної домовленості між ОСОБА_3 та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовським В.А.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» у відзиві не зазначає в чому полягає недобросовісність в діях керівника товариства та яку саме винагороду або інші блага та від кого за дії з вчинення договору отримав керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Отримавши від Завадовської В.І. у користування суму поворотної фінансової допомоги 700700 грн у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» одночасно збільшилися активи та виникли зобов`язання з повернення даної суми у визначений договором строк, тобто збільшилися пасиви, що не призвело ані до отримання збитків, ані до отримання прибутків. Кошти поворотної фінансової допомоги збільшили розмір оборотних коштів товариства, які ним використовувалися з метою отримання прибутку відповідно до пункту 2.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» користується сумою поворотної фінансово допомоги без виникнення у нього будь-яких додаткових зобов`язань у вигляді плати за користування чужими коштами (процентів), комісій, компенсацій.

У запереченнях на відповідь на відзив Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., від 07 січня 2022 року просить у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» грошових коштів в сумі 700700 грн за договором поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП- 130/22 відмовити.

Вважає, що твердження ОСОБА_3 про беззаперечність прийняття поворотної фінансової допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» є надуманими.

ОСОБА_1 порушено волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» щодо умов отримання поворотної фінансової допомоги, в односторонньому порядку змінено умови виконання зобов`язань за договором.

Оформлення внесення готівки ОСОБА_3 в касу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» відбувалося не у дати, зазначені у прибуткових касових ордерах до договору та у квитанціях до таких касових ордерів.

Відсутність підпису ОСОБА_2 на основних частинах прибуткових касових ордерів, сформованих по договору, свідчать про те, що касові документи до договору оформлялися з порушенням Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148.

ОСОБА_3 не надано жодного належного доказу фактичного внесення поворотної фінансової допомоги в касу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

З наданої розшифровки фінансової звітності не можливо визначити, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» перед ОСОБА_1 сформована саме на підставі договору.

ОСОБА_1 ігноруються у відповіді за відзив обставини, що з боку ОСОБА_3 наявна протиправна поведінка (порушення зобов`язань щодо строку надання поворотної фінансової допомоги).

Внаслідок оформлення квитанцій та прибуткових касових ордерів для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» настав шкідливий результат (наявні належним чином неоформлені касові документи про отримання грошових коштів у касу від ОСОБА_3 за договором, при цьому є належним чином оформлені квитанції за такими ж касовими операціями у ОСОБА_3 , що свідчить про порушення правил ведення касових операцій, внаслідок чого для товариства можуть застосовуватися санкції з боку контролюючих органів).

Причинний зв`язок між діями ОСОБА_3 та неналежним оформленням касових документів полягає у тому, що неналежним чином оформлення касових документів за договором для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та належне оформлення касових документів для ОСОБА_3 свідчать, що ОСОБА_2 саме за ініціативою ОСОБА_3 оформлював квитанції заднім числом, для ОСОБА_2 як генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» такі дії є невигідними, оскільки відповідатиме за заподіяні збитки товариству внаслідок таких дій.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги та відкрито провадження у справі.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., подано до суду клопотання про витребування доказів від 26 грудня 2024 року, в якому просило витребувати у Державної прикордонної служби України інформації про перетин кордону ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року; перебування за межами України ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2022 ркоу по 31 грудня 2022 року.

Водночас Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., подано до суду клопотання про витребування доказів від 26 грудня 2024 року, в якому просило витребувати у Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області інформації про доходи ОСОБА_1 за 2021 та 2022 роки.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., подано до суду клопотання про витребування доказів від 26 грудня 2024 року, в якому просило витребувати у відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області управління державної реєстрації Західного міжрегіонального упадіння Міністерства юстиції інформації про наявність родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , чи являється ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 .

Також Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., подано до суду клопотання про визнання доказів недопустимими від 26 грудня 2024 року, в якому просило визнати недопустимими квитанцію №101 від 29 вересня 2022 року (45000 грн),квитанцію №104 від 03 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанцію №105 від 04 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанцію №106 від 05 жовтня 2022 року (22000 грн), квитанцію №107 від 07 жовтня 2022 року (16000 грн), квитанцію №108 від 12 жовтня 2022 року (49500 грн), квитанцію №109 від 14 жовтня 2022 року (49500 грн), квитанцію №111 від 21 жовтня 2022 року (49900 грн), квитанцію №112 від 25 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанцію №114 від 31 жовтня 2022 року (49900 грн), квитанцію №115 від 01 листопада 2022 року (49900 грн), квитанцію №117 від 02 листопада 2022 року (49900 грн), квитанцію №118 від 04 листопада 2022 року (48400 грн), квитанцію №119 від 07 листопада 2022 року (49000 грн), квитанцію №120 від 08 листопада 2022 року (48000 грн), квитанцію №122 від 21 листопада 2022 року (25000 грн).

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурма С.В., подано заяву про виклик свідка ОСОБА_4 від 03 квітня 2025 року.

Також ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурма С.В., подано клопотання про доручення доказів від 03 квітня 2025 року, у якому просила приєднати до матеріалів справи примірники поданих ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області податкових декларацій про доходи платника єдиного податку за податкові періоди 2019 та 2020 роки з квитанціями про прийняття Головним управлінням Державної податкової служби у Чернівецькій області податкових декларацій.

Після чого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., подано до суду клопотання про долучення доказів від 14 травня 2025 року, просило долучити до матеріалів справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , форму Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 19 червня 2015 року №578.

Водночас Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк М.В., подано до суду письмові пояснення від 14 травня 2025 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 березня 2025 року зобов`язано Державну прикордонну службу України надати інформацію про перетин кордону ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року; перебування за межами України ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2022 ркоу по 31 грудня 2022 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 березня 2025 року зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області надати інформацію про доходи ОСОБА_1 за 2021 та 2022 роки.

Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 квітня 2025 року зобов`язано Державну прикордонну службу України надати інформацію про перетин кордону ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України у період з 01 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року; перебування за межами України ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 квітня 2025 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 червня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» в особі генерального директора Завадовського В.А., що діє на підставі статуту, та засновником ОСОБА_1 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22.

На підставі пункту 1.1, 1.2 наведеного договору засновник надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Поворотна фінансова допомога це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Відповідно до пункту 2.1, 2.2, 3.1 договору поворотна фінансова допомога надається в сумі 701000 грн без ПДВ. Поворотна фінансова допомога надається не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати підписання даного договору.

Поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 28 вересня 2023 року.

Згідно із пунктом 8.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 28 вересня 2023 року.

На підставі пункту 3.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», затвердженого рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» від 15 липня 2022 року №7/2022, учасниками товариства є ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 25%, ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 6%, ОСОБА_6 з часткою у статутному капіталі 27%, ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі 27%, ОСОБА_8 з часткою у статутному капіталі 15%.

За змістом пункту 6.2.1, 6.2.5 наведеного статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» у товаристві обирається одноособовий виконавчий орган генеральний директор, до компетенції якого належить вирішення всіх поточних питань діяльності товариства, окрім тих, що віднесені до виключної компетенції зборів учасників.

До компетенції виконавчого органу належать наступні повноваження: без довіреності діяти від імені товариства, у тому числі представляти його інтереси у державних (місцевих) органах влади, підприємствах, установах або організаціях усіх форм власності, у судових арбітражних і третейських органах усіх ланок як на території України та і за її межами; вчинення будь-яких правочинів не залежно від суми їх вартості; видавати довіреності третім особам для представництва інтересів товариства, у тому числі з правом передоручення.

Відповідно до пункту 7.1.1 статуту значним правочином відповідно до цього статуту визнається будь-який договір, угода або транзакція, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу. Прийняття рішення щодо надання згоди товариству на укладення значного правочину відноситься виключно до компетенції зборів учасників. Інші правочини укладаються генеральним директором в межах його повноважень.

До матеріалів справи приєднано квитанції Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» до прибуткових касових ордерів про внесення ОСОБА_1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №КП-130/22 від 29 вересня 2022 року: №101 від 29 вересня 2022 року на суму 45000 грн, №104 від 03 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №105 від 04 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №106 від 05 жовтня 2022 року на суму 22000 грн, №107 від 07 жовтня 2022 року на суму 16000 грн, №108 від 12 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №109 від 14 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №111 від 21 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №112 від 25 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №114 від 31 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №115 від 01 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №117 від 02 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №118 від 04 листопада 2022 року на суму 48400 грн, №119 від 07 листопада 2022 року на суму 49000 грн, №120 від 08 листопада 2022 року на суму 48000 грн, №122 від 21 листопада 2022 року на суму 25000 грн, підписані головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовським В.А., касиром ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , скріплені відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Також Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» надано прибуткові касові ордери про прийняття від ОСОБА_1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №КП-130/22 від 29 вересня 2022 року: №101 від 29 вересня 2022 року на суму 45000 грн, №104 від 03 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №105 від 04 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №106 від 05 жовтня 2022 року на суму 22000 грн, №107 від 07 жовтня 2022 року на суму 16000 грн, №108 від 12 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №109 від 14 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №111 від 21 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №112 від 25 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №114 від 31 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №115 від 01 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №117 від 02 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №118 від 04 листопада 2022 року на суму 48400 грн, №119 від 07 листопада 2022 року на суму 49000 грн, №120 від 08 листопада 2022 року на суму 48000 грн, №122 від 21 листопада 2022 року на суму 25000 грн, підписані касиром ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , скріплені відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

На підставі фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» за 2022 рік, поданої до органів статистики, у пасиві балансу станом на 31 грудня 2022 року в рядку №1690 «Інші поточні зобов`язання» графи «на кінець звітного періоду» обліковується заборгованість в сумі 5051,0 тис. грн.

За копіями розшифровок фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» за 2022 рік, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» як позикодавцю Акціонерному товариству «Комінбанк» у лютому-березні 2023 року розкрита інформація з рядка №1690 «Інші поточні зобов`язання» балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» станом на 31 грудня 2022 року в розрізі контрагентів, за якою у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» існує заборгованість перед ОСОБА_1 з повернення поворотної фінансової допомоги на суму 3 млн.101,2 тис. грн.

Мотивувальна частина

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 700700 грн.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначалося невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22 з повернення поворотної фінансової допомоги в сумі 700700 грн.

Предметом зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» є визнання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 недійсним.

Підставою зустрічного позову Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» зазначалося вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_3 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовського В.А., наслідком якого є штучне формування боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» перед ОСОБА_1 ; при укладенні договору наявний конфлікт інтересів, пов`язаний з немайновими інтересами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є родичами першого ступеня споріднення; ОСОБА_1 не дотримано строку виконання зобов`язання з надання поворотної фінансової допомоги; договір підписано особами, які фактично здійснюють контроль над діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», що свідчить про порушення волі та волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» при вчинення правочину.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з пп. 14.1.257 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами.

На підставі частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» в особі генерального директора Завадовського В.А., що діє на підставі статуту, та засновником ОСОБА_1 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22.

На підставі пункту 1.1, 1.2 наведеного договору засновник надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Поворотна фінансова допомога це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Відповідно до пункту 2.1, 2.2, 3.1 договору поворотна фінансова допомога надається в сумі 701000 грн без ПДВ.

Поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 28 вересня 2023 року.

Ураховуючи наведене договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин щодо позики грошових коштів.

Не можна погодитися з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про те, що квитанції на підтвердження внесення ОСОБА_1 грошових коштів в касу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», а саме квитанція №101 від 29 вересня 2022 року (45000 грн), квитанція №104 від 03 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанція №105 від 04 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанція №106 від 05 жовтня 2022 року (22000 грн), квитанція №107 від 07 жовтня 2022 року (16000 грн), квитанція №108 від 12 жовтня 2022 року (49500 грн), квитанція №109 від 14 жовтня 2022 року (49500 грн), квитанція №111 від 21 жовтня 2022 року (49900 грн), квитанція №112 від 25 жовтня 2022 року (49000 грн), квитанція №114 від 31 жовтня 2022 року (49900 грн), квитанція №115 від 01 листопада 2022 року (49900 грн), квитанція №117 від 02 листопада 2022 року (49900 грн), квитанція №118 від 04 листопада 2022 року (48400 грн), квитанція №119 від 07 листопада 2022 року (49000 грн), квитанція №120 від 08 листопада 2022 року (48000 грн), квитанція №122 від 21 листопада 2022 року (25000 грн) є недостовірними та недопустимими, оскільки сформовані з порушенням Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148.

Тому спірним з огляду на зміст заявлених вимог та доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» є питання наявності/відсутності факту виконання ОСОБА_1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22, внесення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 700700 грн в касу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Факт належного виконання засновником ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо надання поворотної фінансової допомоги підтверджується первинними документами квитанціями Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» до прибуткових касових ордерів про внесення ОСОБА_1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №КП-130/22 від 29 вересня 2022 року: №101 від 29 вересня 2022 року на суму 45000 грн, №104 від 03 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №105 від 04 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №106 від 05 жовтня 2022 року на суму 22000 грн, №107 від 07 жовтня 2022 року на суму 16000 грн, №108 від 12 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №109 від 14 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №111 від 21 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №112 від 25 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №114 від 31 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №115 від 01 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №117 від 02 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №118 від 04 листопада 2022 року на суму 48400 грн, №119 від 07 листопада 2022 року на суму 49000 грн, №120 від 08 листопада 2022 року на суму 48000 грн, №122 від 21 листопада 2022 року на суму 25000 грн, підписані головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовським В.А., касиром ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , скріплені відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Також Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» надано прибуткові касові ордери про прийняття від ОСОБА_1 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №КП-130/22 від 29 вересня 2022 року: №101 від 29 вересня 2022 року на суму 45000 грн, №104 від 03 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №105 від 04 жовтня 2022 року на суму 49000 грн, №106 від 05 жовтня 2022 року на суму 22000 грн, №107 від 07 жовтня 2022 року на суму 16000 грн, №108 від 12 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №109 від 14 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №111 від 21 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №112 від 25 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №114 від 31 жовтня 2022 року на суму 49900 грн, №115 від 01 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №117 від 02 листопада 2022 року на суму 49900 грн, №118 від 04 листопада 2022 року на суму 48400 грн, №119 від 07 листопада 2022 року на суму 49000 грн, №120 від 08 листопада 2022 року на суму 48000 грн, №122 від 21 листопада 2022 року на суму 25000 грн, підписані касиром ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , скріплені відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 грудня 2015 року у справі № 21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Прибутковий касовий ордер є первинним документом, що застосовується для оформлення надходжень готівки до каси підприємств (юридичних осіб), бланк якого затверджено постановою Правління Національного банку України № 637 від 15 грудня 2004 року.

Верховний суд у постанові від 25 серпня 2022 року у справі № 914/2197/18 зазначив, що Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі - Положення № 637), що підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням дат квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Відповідно до пункту 1.2 Положення касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси; касові операції - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку; готівка (готівкові кошти) - грошові знаки національної валюти України - банкноти і монети, у тому числі розмінні, обігові, пам`ятні монети, які є дійсними платіжними засобами.

Пунктом 4.1 Положення № 637 визначено, що з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній.

Згідно із пунктом 2.6 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Отже, про факт отримання та повернення коштів можуть свідчити також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства (див. висновок, викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 169/506/17, від 12.04.2022 у справі № 191/4508/19).

Пунктом 3.3 Положення визначено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

За пунктом 3.12 Положення під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей касир зобов`язаний перевірити: наявність і справжність на документах відповідних підписів, а на видатковій відомості - дозвільного напису керівника підприємства або осіб, які ним уповноважені; правильність оформлення документів, наявність усіх реквізитів; наявність перелічених у документах додатків. У разі невиконання хоча б однієї із зазначених вимог касир повертає документи для відповідного оформлення. Касові ордери або видаткові відомості одразу ж після одержання або видачі за ними готівки підписуються касиром, а на доданих до них документах ставиться відбиток штампа або напис "Оплачено" із зазначенням дати (число, місяць, рік).

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів).

Отже, оформлення прибуткового касового ордеру як первинного документу, який підтверджує приймання готівки в касу підприємства та складання на підтвердження такого факту квитанції обов`язковими реквізитами передбачає, зокрема, наявність підпису особи, уповноваженої на їх складання та видачу відповідно, а квитанція до прибуткового касового ордеру - також засвідчення її відбитком печатки цього підприємства.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) визначено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

За частиною шостою статті 8 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Частиною третьою статті 8 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній з урахуванням дати видачі долучених відповідачем 1 квитанцій до прибуткових касових ордерів) визначено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Системний аналіз положень статей 8, 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" у взаємозв`язку з пунктами 1.2, 3.3, 3.12 Положення про проведення касових операцій № 637 свідчить, що саме на уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власника відповідно до законодавства та установчих документів покладається відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, до яких відносяться прибуткові касові ордери як документи, що підтверджують факт надходження (видачі) готівки з каси підприємства.

Тому наявність недоліків (дефектів) відображення (невідображення) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у бухгалтерському обліку цього підприємства, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції підприємством не може нести негативних наслідків для особи за умови фактичного внесення останньою коштів до каси цього підприємства

За таких умов, недоліки відображення (не відображення) підприємством (стороною договору) касових операцій з надходження готівки до каси підприємства у його бухгалтерському обліку, в тому числі щодо фіксування факту здійснення такої операції, не є безумовним підтвердженням факту невнесення особою (контрагентом) коштів до каси такого підприємства.

Суд відхиляє доводи Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про те, що наведені правові висновки не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Визначаючи, чи є правовідносини подібними, Верховний Суд застосовує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, відповідно до якого на предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Якщо ж правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Як у справі, яка переглядається, так і у наведеній постанові Верховний Суд розглядав спори, які виникли між фізичною та юридичною особою з договору позики, суд касаційної інстанцій виклав правові висновки щодо доказів, якими підтверджується отримання грошових коштів саме юридичною особою.

Наведені квитанції Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» до прибуткових касових ордерів, прибуткові касові ордери містять обов`язкові реквізити, які повинен містити будь-який первинний документ, назва документа (форми), дата складання, назва підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиниця вимірювання господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином з 29 вересня 2022 року по 21 листопада 2022 року ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» вчинялись дії з виконання спірного правочину щодо надання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги та прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» грошових коштів.

Із системного аналізу законодавчих актів, які регулюють господарську діяльність, вбачається, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху грошових коштів.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» для спростування фактів внесення ОСОБА_1 в касу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» готівки не надано касову книгу та інші бухгалтерські документи про фінансовий стан, про рух грошових коштів.

Разом з тим матеріали справи також містять фінансову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» за 2022 рік, подану до органів статистики, в якій у пасиві балансу станом на 31 грудня 2022 року в рядку №1690 «Інші поточні зобов`язання» графи «на кінець звітного періоду» обліковується заборгованість в сумі 5051,0 тис. грн.

За копіями розшифровок фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» за 2022 рік, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» як позикодавцю Акціонерному товариству «Комінбанк» у лютому-березні 2023 року розкрита інформація з рядка №1690 «Інші поточні зобов`язання» балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» станом на 31 грудня 2022 року в розрізі контрагентів, за якою у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» існує заборгованість перед ОСОБА_1 з повернення поворотної фінансової допомоги на суму 3 млн.101,2 тис. грн.

Разом з тим Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» не оспорено договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від ОСОБА_1 .

Враховуючи розподіл тягаря доказування у справі, а також встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 доведено належними та допустимими доказами виконання зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 з надання поворотної фінансової допомоги в сумі 700700 грн.

Щодо зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою, третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам відповідно до ст. 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК тощо).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див.: постанову Верховного Суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)).

Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див.: постанову Верховного Суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).

Правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним (частина перша статті 232 ЦК України).

Відповідно до тлумачення статті 232 ЦК України під зловмисною домовленістю потрібно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, яку представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен втілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. В основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання.

Отже, для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України потрібно встановити умисел у діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. Водночас не має значення, чи одержав учасник такої домовленості будь-яку вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Для задоволення позову згідно зі статтею 232 ЦК України потрібно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діяв у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Критерій «зловмисність» не залежить від того, чи був спрямований умисел повіреного на власне збагачення чи завдання шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розбіжність між волею довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя».

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18), від 22 квітня 2019 року у справі № 623/2518/17 (провадження № 61-22897св18), на які міститься посилання у касаційних скаргах.

Обов`язковими ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою, відповідно до статті 232 ЦК України є: 1) наявність умисної змови між представником потерпілої сторони правочину і другою стороною з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень (див.: постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 541/2700/16-ц (провадження № 61-46787св18), від 08 лютого 2021 року у справі № 727/10189/17 (провадження № 61-17554св19)).

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2022 року у справі № 161/20878/19 (провадження № 61-11856св21) вказано, що для задоволення позову за статтею 232 ЦК України має бути доведена і домовленість з боку іншої сторони правочину.

Укладення договору купівлі-продажу, у ситуації коли від імені продавця діє представник (мати відповідача), саме по собі не свідчить, що наявна зловмисна домовленість представника із іншою стороною - покупцем (син представника) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 554/10202/13-ц (провадження № 61-30808св18).

Отже, тлумачення вказаних норм права свідчить про те, що для кваліфікації правочину як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості потрібно встановити, що: від імені однієї зі сторін правочину діяв представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок між зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють.

За змістом преамбули договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 13 червня 2022 року №КП61/22 сторонами договору є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» в особі виконавчого директора Завадовського В.А., який діє на підставі статуту, та засновник ОСОБА_1 .

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю.

При цьому частина перша статті 92 ЦК України визначає, що особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За змістом пункту 6.2.1, 6.2.5 наведеного статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» у товаристві обирається одноособовий виконавчий орган генеральний директор, до компетенції якого належить вирішення всіх поточних питань діяльності товариства, окрім тих, що віднесені до виключної компетенції зборів учасників.

До компетенції виконавчого органу належать наступні повноваження: без довіреності діяти від імені товариства, у тому числі представляти його інтереси у державних (місцевих) органах влади, підприємствах, установах або організаціях усіх форм власності, у судових арбітражних і третейських органах усіх ланок як на території України та і за її межами; вчинення будь-яких правочинів не залежно від суми їх вартості; видавати довіреності третім особам для представництва інтересів товариства, у тому числі з правом передоручення.

Відповідно до пункту 7.1.1 статуту значним правочином відповідно до цього статуту визнається будь-який договір, угода або транзакція, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу. Прийняття рішення щодо надання згоди товариству на укладення значного правочину відноситься виключно до компетенції зборів учасників. Інші правочини укладаються генеральним директором в межах його повноважень.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє (висновок Верховного Суду у постанові від 17.03.2021 у справі № 360/1742/18).

Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють.

За змістом частині 3 статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

У постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 908/3467/19 Верховний Суд вказав, що для цілей застосування частини третьої статті 238 ЦК України словосполучення "у своїх інтересах" потрібно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

В свою чергу у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 вказано, що представник має завжди діяти у найкращих інтересах довірителя і, відповідно до частини третьої статті 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Вчинення правочину щодо самого себе, тобто не в інтересах довірителя, а у своїх власних, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Правило, передбачене частиною третьою статті 238 ЦК України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника.

Зазначене узгоджується також із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 травня 2019 року у справі №401/2995/16-ц, від 10 листопада 2021 року у справі №757/50762/18-ц.

Укладення договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 13 червня 2022 року №КП61/22, саме по собі не свідчить, що мала місце зловмисна домовленість представника Товариств з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовського В.А. із іншою стороною позикодавцем ОСОБА_1 (донькою).

Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним (див.: постанову Верховного Суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц (провадження № 61-2276св19)).

Тому неналежне виконання зобов`язань ОСОБА_1 , що виникли на підставі оспорюваного правочину, у тому числі посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» на порушення ОСОБА_1 строку надання поворотної фінансової допомоги, само по собі також не може бути правовою підставою для визнання відповідного правочину недійсним, так як невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі правочину, не є підставою для визнання його недійсним.

Вчинення оспорюваного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» в особі генерального директора Завадовського В.А. та засновником ОСОБА_1 не свідчить про вчинення правочину ОСОБА_2 щодо себе особисто, оскільки ОСОБА_2 не є стороною цього правочину, його направлення на реалізацію інтересів ОСОБА_2 на шкоду інтересам довірителя, або вчинення в інтересах засновника ОСОБА_1 , представником якої він не є, з огляду на мету укладення договору надання засновником ОСОБА_1 позики грошових коштів для використання товариством відповідно до цілей його діяльності на безоплатній основі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», звертаючись до суду з позовом про визнання договору недійсним зазначало, що порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» пов`язано з порушенням майнового інтересу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», заподіяння шкоди внаслідок штучного формування боргу перед ОСОБА_1 в сумі 700700 грн.

Таким чином, основним мотивом звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» до суду із позовом про визнання договору недійсним, є не бажання виконувати зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 з повернення поворотної фінансової допомоги в сумі 700700 грн.

Разом з тим виконання засновником ОСОБА_1 договору про надання цільової фінансової допомоги виключає збитковість для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК».

Слід за необхідне зазначити про те, що укладання договорів про надання цільової фінансової допомоги, які є договорами позики, є господарською операцією, у якій має бути розумна економічна причина. Розумна економічна причина (ділова мета) передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» не спростовано спрямованості договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 на позитивний економічний ефект використання товариством грошових коштів відповідно до цілей його діяльності.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» належними та допустимими доказами не доведено, що генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовський В.А. діяв всупереч інтересам товариства, а також наявності зловмисної домовленості представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» Завадовського В.А. з Завадовською І.В., домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для переслідування власних інтересів всупереч інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» і виникнення через це несприятливих наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», недобросовісності та нерозумності у поведінці генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» ОСОБА_2 при укладенні спірного правочину.

Тому суд вважає, що наявні підстави для відмови у зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про визнання договору для визнання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 недійсним.

Ураховуючи наведене підлягає захисту право Завадовської І.В. на виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП 130/22 з повернення поворотної фінансової допомоги в сумі 700700 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 5472-2703-2377-3953 від 25.10.2024 про сплату судового збору в сумі 7070,00 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 7070,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 10, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст. 11, 92, 203, 215, 216, 232, 627, 1046, 1049, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги задовольнити.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» на користь ОСОБА_1 поворотну фінансову допомогу в сумі 700700 гривень за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК» та ОСОБА_1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 вересня 2022 року №КП-130/22.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лілак» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 7070 (сім тисяч сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Бурма Сергій Валерійович, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІЛАК», місцезнаходження за адресою: вул.Кушніренка Андрія,7-а м. Чернівці, 58005, .

Представник відповідача: адвокат Гаврилюк Сарина Вадимівна, РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ю. О. Калмикова