УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Стеценко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ об`єктів права інтелектуальної власності,
18.11.2025 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гришка І.І. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ об`єктів права інтелектуальної власності, який сформовано в підсистемі «Електронний суд».
Разом з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти права інтелектуальної власності, які є предметом позову. Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.
Вивчивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суддя доходить наступних висновків.
Вимоги до змісту та форми зави про забезпечення позову визначені у ст. 151 ЦПК України.
Частиною 6 ст. 151 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Підпунктом 4 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605 грн. 60 коп.
Отже, за подання до суду заяви про забезпечення позову позивач мав би сплатити судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися порядку (рішення Європейський суд з прав людини в справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975).
Частиною 10 ст. 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
З огляду на викладене, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Повернення заяви про забезпечення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторно подати до суду зазначену заявою з додержанням вимог ст. 151 ЦПК України.
Керуючись статтями 151, 153, 259-261 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ об`єктів права інтелектуальної власності повернути заявнику без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя А.В. Стеценко