Справа № 750/6963/25
Провадження № 2-о/750/179/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

суддіСупруна О.П.,
присяжнихВащенко Т.М., Голуб Н.М.
секретарЩибря Ю.С.,
за участюпредставника заявниці адвоката Городничої Т.В., представника Військової частини НОМЕР_1 Савченко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою,

заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законний представник ОСОБА_4 , Міністерство оборони України,

у с т а н о в и в :

26.05.2025 заявниця звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою, у якій просить оголосити померлим гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі села Кузьмине Кремінської територіальної громади Сіверськодонецького району під час виконання ним обов`язків військової служби в період воєнного стану за обставин безпосередньої участі в бойових діях під час захисту Батьківщини, суверенітету та незалежності України від військової агресії РФ. Датою смерті ОСОБА_5 просить уважати 07.10.2024, місцем смерті село Кузьмине Кремінської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області.

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 27.05.2025 прийняв заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, яку призначив до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.07.2025. Також витребував у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України громадянином України ОСОБА_5

09.07.2025 розгляд справи відкладений до 24.07.2025 за клопотанням представника заявниці.

Деснянський районний суд м. Чернігова ухвалою від 24.07.2025, яка внесена до протоколу судового засідання, залучив до участі в справі в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим розгляд справи відкладений на 25.09.2025.

10.09.2025 Міністерство оборони України через систему «Електронний суд» подало пояснення, у яких просило заяву залишити без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право або відмовити в задоволенні заяви з підстав її необґрунтованості.

25.09.2025 суд ухвалами, яка внесені до протоколу судового засідання, залучив до участі в справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 як законного представника ОСОБА_4 , а також замінив Військову частину НОМЕР_2 на Військову частину НОМЕР_1 , у зв`язку з чим розгляд справи відкладений на 23.10.2025.

23.10.2025 у судовому засіданні оголошена перерва до 25.11.2025 у зв`язку з відсутністю відповіді на запит суду.

У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник Військової частини НОМЕР_1 уважала заяву такою, що належить задовольнити.

Інші учасники до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку.

Представники Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Міністерства оборони України та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подали письмові заяви, у яких просили розгляд справи проводити без їхньої участі.

Інші заінтересовані особи про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 14).

Згідно копії довідки № 43/227 від 01.07.2024, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_5 перебуває на військовій службі у Військовій частини НОМЕР_2 з 10.12.2022 (а.с. 22).

Як убачається з копії довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 04.02.2025 № 35/42, солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гранатометник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 дійсно в період з 03.10.2024 по 07.10.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Лиманській територіальній громаді Краматорського району Донецької області та Серебрянського лісу Кремінської міської територіальної громади Северодонецького району Луганської області (а.с. 35).

Відповідно до копії витягу з Акта проведення службового розслідування № 44/141 від 12.12.2024 ОСОБА_5 , гранатометник 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 , дійсно загинув, адже в п. 3.8 зазначено, що «Близько 06:10 год з ПВ «Чарлі-3» до ПВ «Чарлі-2» висунулась друга група резерву командира Військової частини НОМЕР_2 в кількості 5 військовослужбовців, до складу якої входив солдат ОСОБА_5 та ще четверо військовослужбовців. Капітан ……., начальник штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_2 , з метою оперативного здійснення контролю заходів з рекогносцирування та оцінки бойової обстановки на передньому краї оборони РОП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ПВ «Чарлі-2» і прийняття оперативних рішень з відновлення втраченого положення (із врахуванням бойової обстановки, аналізу стану інженерних загороджень та фортифікаційних споруд), з другою групою здійснював керівництво на місці. Орієнтовно 6:30-7:00 07.10.2024 друга група потрапила під артилерійський обстріл, в результаті чого зв`язок з другою групою та начальником штабу військової частини НОМЕР_2 капітаном …….був втрачений».

У пункті 3.16 акта зазначено, що 07.10.2024 за вих. № 1512/1218дск від 07.10.2024 до Військової частини НОМЕР_1 надійшло бойове донесення, відповідно до якого 07.10.2024, з метою розгрому противника, відновлення переднього краю РОП «Чарлі» (Серебрянський ліс Луганська область), в т.ч. втраченої ПВ «Чарлі-2», о 06:10 з району ПВ 3 стрілецької роти «Чарлі-3» висунувся ЗВРез командира Військової частини НОМЕР_2 під загальним керівництвом начальника штабу капітана …….. для здійснення контролю та організації відновлення. Прикриття груп здійснювалось силами і засобами групи об`єднаної вогневої підтримки. О 06:30 почалися дії з відновлення положення на ПВ «Чарлі-2» силами 1 (першої) групи ЗВРез під вогневим прикриттям ОВГП. Перша група висунулась в бік ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де розпочалися штурмові дії з боку ворога. Розпочався стрілецький бій з противником. Близько 06:45 надійшла доповідь про вогневий контакт з ворогом. В результаті ураження перша група доповіла, що є поранені. Друга група ЗВРез висунулась з метою здійснення прикриття, евакуації поранених з особового складу першої групи та з метою закріпитися на ПВ «Чарлі-2». Близько 07:10 обидві групи ЗВРез були уражені артилерійським (мінометним) вогнем противника, в результаті чого зв`язок з групами та начальником штабу ………був втрачений. Здійснена спроба щодо відновлення позиції ПВ «Чарлі-2» не мала успіху. Евакуація загиблих та поранених була ускладнена вогневим контролем противника, в т.ч. мінно-артилерійськими обстрілами місцевості, що несло загрозу життю особового складу евакуаційної групи. Список військовослужбовців, що зникли безвісти на позиції відділення «Чарлі-2», складається з 11 військовослужбовців, серед яких був і ОСОБА_5 .

Відповідно до пояснень від 21.11.2024 ТВО начальника групи безпілотних систем Військової частини НОМЕР_2 , сержанта ………, який 06.10.2024 приймав учать у нараді на командно-спостережному пункті батальйону, він отримав відповідне завдання від командира Військової частини НОМЕР_2 стосовно підготовки до повернення взводної позиції ПВ «Чарлі-2» (заходи рекогносцирування та ін.). 07.10.2024 близько 06:10 на виконання бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 № 306 від 06.10.2024 розрахунками БпЛА здійснювалась розвідка взводної позиції ПВ «Чарлі-2» та спостережного пункту «Жираф», де ймовірно на той час знаходився особовий склад ворога. О 06:25 з метою відновлення втраченої ПВ «Чарлі-2» з ПВ «Чарлі-3» висунулась перша група в кількості 5 військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 . З відеостріму з борту БпЛА «Маямі» спостерігалось, що після захвату та зачищення ПВ «Чарлі-2» по першій групі почався прицільний стрілецький вогонь з боку ворога з краю ПВ «Чарлі-2» (умовна назва вогневої позиції « ІНФОРМАЦІЯ_6 »), де фортифікаційні споруди були зруйновані. Перша група пішла в наступ на край ПВ «Чарлі-2» (умовна назва вогнева позиція « ІНФОРМАЦІЯ_6 »), звідки вівся вогонь стрілецькою зброєю. Біля нього перша група піддалась мінно-артилерійському обстрілу з боку ворога. Близько 06:15 висунулась друга група резерву військовослужбовців, серед яких був ОСОБА_5 , яка на підході до першої групи теж потрапила під мінно-артилерійський обстріл, в результаті чого зв`язок з другою групою був також втрачений. В результаті аеророзвідки бортом БпЛА « ІНФОРМАЦІЯ_7 » після завершення артилерійського обстрілу ПВ «Чарлі-2» спостерігались тіла військовослужбовців в формі ЗСУ (11 тіл). Вони знаходились в неприродних положеннях, а зв`язку з групами та начальником штабу не було. (а.с. 29-34).

Сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_8 № 40 від 14.10.2024 повідомлено ОСОБА_1 про те, що її батько солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу по мобілізації 25.02.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 в добровільному порядку, відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, під час виконання бойового завдання по здійсненню контролю щодо відновлення положення на позиції в районі села Кузьмине Сєвєродонецького району Луганської області, зник безвісти 07.10.2024 унаслідок ураження артилерійським вогнем противника (а.с. 23).

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових досліджень 15.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області із заявою про зникнення її батька, ОСОБА_5 , у якій вона просить установити його місцезнаходження (а.с. 24-25).

Як убачається з копії витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, від 14.11.2024 № 2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Великий Листвен Городнянського району Чернігівської області, зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 21.10.2024 (а.с. 26).

Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 003751 від 28.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус учасника бойових дій з 05.05.2023. (а.с. 36).

Оголошення ОСОБА_5 померлим необхідно заявниці для реалізації її прав як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, права на призначення та отримання соціальних виплат, оформлення спадщини та вчинення інших юридичних дій.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

За приписами частини першої статті 46 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 звертає увагу судів на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це встановлення судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто, доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації відповідним органом факту смерті.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 154/2135/17 дійшов висновку, що, виходячи зі змісту положень статей: 43, 46 ЦК України, статей: 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, зокрема, внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою, на підставі ч. 2 статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою на підставі ч. 1 статті 43 ЦК України.

Отже, суд уважає, що оголошення фізичної особи померлою в цьому випадку не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, ураховуючи, що ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 306 ЦПК України, указала мету, для якої слід оголосити її чоловіка померлим, що автоматично спір не породжує. Нею не заявлено вимог майнового характеру та не обґрунтовано цю заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками оголошення чоловіка загиблим. Аргументи Міністерства оборони України на підтвердження доводів існування між ним та заявницею спору про право є необґрунтованими. Не свідчить про наявність спору про право і те, що в результаті вирішення цієї заяви заявниця може отримати виплати, гарантовані законом, або спадщину.

Доводи про те, що задоволення заяви про оголошення ОСОБА_5 померлим безпосередньо вплине на права та обов`язки Міністерства оборони України як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової виплати, не можуть бути взяті до уваги судом як підстава для залишення заяви без розгляду, оскільки в таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Відповідно, між заявницею та Міністерством оборони України такого спору бути не може, оскільки останнє не є суб`єктом отримання такої допомоги в силу положень статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зазначене узгоджується із правовими висновками, що містяться в пункті 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, а також у постанові Верховного Суду від 19.02.2025 у справі № 298/1350/22 (провадження № 61-15100св24).

Щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою суд, на виконання вимоги частини четвертої статті 263 ЦПК України, виходить із правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24):

«38. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

39. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

40. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

41. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну…

…44. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

45. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

46. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

47. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

48. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.

49. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

50. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

51. Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).

52. За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):

- воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

- бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

- воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

- район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

53. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

54. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».

55. Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».

56. Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).

57. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

58. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.

59. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.

60. Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.

61. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

62. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

63. Важливим під час розгляду цієї справи є історичний контекст виникнення приписів частини другої статті 46 ЦК України. Його аналіз дозволяє зрозуміти, які суспільні та правові умови стали підґрунтям для її впровадження, а також як зміни у законодавстві відбивають потреби суспільства в різні часові періоди.

64. У Цивільному кодексі Української РСР 1963 року був подібний припис: відповідно до частини другої статті 21 цього Кодексу військовослужбовець або інший громадянин, який пропав без вісті в зв`язку з воєнними діями, може бути в судовому порядку оголошений померлим не раніше, ніж після закінчення двох років з дня закінчення воєнних дій.

65. Подібне регулювання у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року склалося після Другої світової війни. У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.

66. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа з надзвичайно великою вірогідністю є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.

67. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.

68. За останні десятиріччя суспільні відносини зазнали докорінних змін, зокрема завдяки розвитку технологій, тому законодавець у чинному ЦК України передбачив скорочений шестимісячний строк, якого не було передбачено у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року.

69. Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.

70. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

71. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

72. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.

73. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

74. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.

75. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

76. Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.

77. Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку.

78. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

79. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).

80. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.

81. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

82. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309).

83. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

84. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

85. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності.

86. Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).

87. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).

88. Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

89. У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25 26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48).

90. За висновками Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)).

91. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 31 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)).

92. Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.

93. Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

94. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

95. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

96. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

97. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

98. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

99. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

100. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.».

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Суд уважає, що матеріали справи та факти, установлені службовим розслідуванням в ході досудового розслідування, є підставами для того, щоб зробити можливим вірогідне припущення про смерть ОСОБА_5 , який як призваний по мобілізації в період збройної агресії рф проти України та знаходився на бойовій позиції в районі с. Кузьмине Сіверськодонецького району Луганської області та зник безвісти 07.10.2024 унаслідок ураження артилерійським вогнем противника.

Із огляду на обставини справи, а також правові висновки, сформульовані у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, суд констатує безпідставність доводів про необхідність обраховувати шестимісячний строк, установлений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, з моменту припинення воєнних дій (воєнного стану) на всій території України загалом.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, визнаний таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004.

Також наказом Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого 18.04.2024 завершились бойові дії на території Кремінської міської територіальної громади, за винятком с-ща Діброва, та з цього часу вважається тимчасово окупованою.

Отже, саме з 07.10.2024 має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 26.05.2025. Тож як на момент звернення її до суду з такою заявою, так і на час розгляду справи сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, а саме, як виснувала Велика Палата, від дня закінчення активних бойових дій на певній території.

Із огляду на вищенаведене та беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд доходить висновку, що заява, що заява ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_5 померлим є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до статті 48 ЦК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись статтями 258, 259, 273, 293, 308, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.

Оголосити померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 у районі села Кузьмине Кремінської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця села Великий Листвен Городнянського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зниклого безвісти 07.10.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявниця: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Василя Тарновського, 15, м. Чернігів, .

Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, місцезнаходження: вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, .

Заінтересована особа: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, місцезнаходження: пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо.

Суддя

Присяжні: