Справа № 571/3336/25
Провадження № 2/571/677/2025
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01 грудня 2025 року с-ще Рокитне

Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Качмар М.Я., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Осика Юрій Петрович до Рокитнівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 20.11.2025 зазначену позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків з підстав зазначених в ухвалі.

Так, позивач, на усунення недоліків надав до суду заяву про усунення недоліків та долучив нову редакцію позовної заяви, визначивши нове коло відповідачів.

Окрім того, ухвалою про залишення без руху, позивачу було визначено необхідність подачі доказу звернення до нотаріуса.

Пунктом 24 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 визначено, що суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2ст.1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Але позивачем не було долучено до позову доказів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також не надано доказів отримання письмової відмови нотаріуса у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину. До позовної заяви не додано постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини.

Дослідивши надану заяву, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали від 20.11.2025 в порушення вимог ЦПК України не виконані, а саме не додано доказів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та доказів отримання письмової відмови нотаріуса у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину (постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини).

Суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією з засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин позовна заява не може бути прийнята до провадження, позивачем не усунуто зазначені в ухвалі суду недоліки, фактично не виконано судове рішення, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185, 297, 353 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся адвокат Осика Юрій Петрович до Рокитнівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.Я.Качмар