Справа № 991/8752/25
Провадження 2/991/35/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд колегією в складі:

головуючої судді Чернової О.В.,

суддів Крикливої Т.Г., Ткаченка О.В.

за участю секретаря судового засідання Лаврук Н.Р.,

представника позивача прокурора Кедрука В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Маліка Я.П.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сівоздрава А.А.,

за результатами розгляду клопотань представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сівоздрава А.А., про закриття провадження та клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Маліка Я.П., про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,

ВСТАНОВИВ:

I. Історія провадження та письмові клопотання сторін

03.09.2025 Держава Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - Позивач) звернулась до Вищого антикорупційного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - Відповідачі) про:

(1) визнання необґрунтованими активів:

-квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,7 кв.м, реєстраційний номер 000, вартістю на день набуття 4 650 000 грн;

-грошових коштів, що перебували на банківському рахунку

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2

у сумі 3 185 980 грн,

(2) стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави Україна

-квартири загальною площею 116,7 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю на день набуття 4 650 000 грн,

(3) стягнення у дохід держави Україна з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 185 980 грн як вартості необґрунтованого активу у розмірі 3 185 980 гривень.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.09.2025 вказану позовну заяву передано для розгляду раніше визначеній колегії суддів (якою було постановлено ухвалу про забезпечення позову до подання даної позовної заяви) у складі: головуючого судді Чернової О.В., суддів Крикливої Т.В. та Ткаченка О.В.

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 05.09.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

ІІ. Заявлені учасниками справи клопотання

24.10.2025 через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сівоздрава А.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

Також того ж дня через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» від нього надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання спірної квартири необґрунтованим активом.

25.11.2025 через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Маліка Я.П. надійшло клопотання про зупинення провадження до розгляду Конституційним Судом України клопотання щодо перевірки конституційності статей 290 та 291 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалами, постановленими судом без оформлення окремого документа та зазначеними у протоколі судового засідання від 26.11.2025, у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено, та відповідно до положень ч. 5 ст. 259 ЦПК України постановлено ці ухвали оформити окремим документом після закінчення судового засідання.

ІІІ. Щодо клопотань про закриття провадження у справі

3.1. Обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2

У вказаному клопотанні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сівоздрав А.А., зазначає, що існують підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , з огляду на те, що у цій справі позовні вимоги та їх обґрунтування пред`явлені саме до ОСОБА_1 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, та аналізу її доходів і витрат, а не доходів і витрат ОСОБА_2 .

Згідно з твердженнями представника відповідача, Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що саме активи, які належать ОСОБА_2 , є необґрунтованими, а тому вимоги не пред`явлені до ОСОБА_2 як до самостійного суб`єкта права, що порушив права позивача. Прокурор не заявляє окремих до ОСОБА_2. як до особи, яка підпадає під спеціальний режим контролю за активами, при тому, що ОСОБА_2. не є суб`єктом, прирівняним до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, тому до неї не може застосовуватися механізм визнання активів необґрунтованими за спеціальною процедурою.

Зазначає, що між Державою Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та ОСОБА_2 фактично відсутній спір про право в розумінні цивільного процесу, оскільки не визначено матеріально-правову вимогу до неї як до самостійного відповідача за позовом, не розкрито юридичних фактів, які б утворювали з її участю спірні правовідносини в контексті необґрунтованих активів, не доведено, що саме вона повинна відповідати за заявленими вимогами з урахуванням презумпції добросовісності набувача майна та захисту права власності.

Окрім того, представник відповідача - адвокат Сівоздрав А.А. вказує, що з огляду на зміст позовної заяви та підстави позову, ОСОБА_2 фактично залучена до участі у справі лише як формальний співвідповідач, пов`язаний сімейними відносинами з ОСОБА_1 , без чіткого формулювання самостійних вимог до неї, а тому ОСОБА_2 є неналежним відповідачем. У свою чергу, пред`явлення до ОСОБА_2 позовних вимог як до неналежного відповідача порушує принцип правової визначеності та процесуальної економії, створює для ОСОБА_2 невиправданий тягар участі в процесі, в якому фактично відсутній предмет спору між нею та Позивачем, та в цілому є необґрунтованим втручанням у її право приватної власності та у право на справедливий судовий розгляд.

На переконання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сівоздрава А.А., за таких умов провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 підлягає закриттю відповідно до положень ст. 255 ЦПК України.

3.2. Обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання спірної квартири необґрунтованим активом

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сівоздрав А.А., вказує, що згідно з Договором купівлі-продажу майнових прав № S3-A-90 від 07.08.2020 ОСОБА_2 придбала майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 116,7 кв.м. за ціною 1 167 000 грн.

Зазначає, що купівля майнових прав на квартиру здійснена за рахунок законних доходів, у тому числі позичених коштів, що прямо зазначено у відзиві ОСОБА_2 та не спростовано жодним доказом сторони Позивача, а відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки Договір купівлі-продажу майнових прав № S3-A-90 від 07.08.2020 року є чинним, право власності на квартиру не спростоване і не скасоване, то відповідно до презумпції правомірності правочину цей Договір породжує відповідні юридичні наслідки відповідно до тих умов, які в ньому узгоджені сторонами. Відтак, ціна договору і як наслідок - вартість, за якою придбаний актив, що в даному разі становить 1 167 000 грн, є неспростовною величиною, яка не може ставитись під сумнів допоки правочин не буде визнаний недійсним.

Згідно з твердженнями представника відповідача, вартість спірної квартири є меншою від законодавчо визначеного мінімального порогу, що виключає можливість розгляду позовних вимог про визнання спірної квартири необґрунтованим активом у порядку ст. 290 ЦПК України, оскільки позов про визнання активів необґрунтованими може бути пред`явлений лише тоді, коли різниця між вартістю активів і законними доходами особи перевищує 750-кратний розмір прожиткового мінімуму, тобто 1 505 250 грн.

На переконання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сівоздрава А.А., оскільки квартира була набута за ринковою вартістю в розмірі 1 167 000 грн, і ця вартість не перевищує граничний поріг у 1 505 250 грн, установлений ч. 2 ст. 290 ЦПК України, та що джерела коштів підтверджено як законні, то у даній справі відсутній предмет позову, а провадження у справі в частині вимог прокурора щодо визнання спірної квартири необґрунтованим активом підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

3.3. Позиція учасників підготовчого засідання щодо заявлених клопотань

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сівоздрав А.А. вказані клопотання про закриття провадження у справі підтримав з підстав, викладених у них. Стверджув про відсутність предмету спору, просив провадження у справі в частині визнання спірної квартири необґрунтованим активом закрити, та закрити провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Малік Я.П. вказані клопотання підтримав. На його переконання, прокурор не надав належних та допустимих доказів на підтвердження іншої ніж в договорі вартості квартири, оскільки надані листи директорів експортних установ не можуть вважатися належним доказом вартості майна відповідно до чинного законодавства України. За таких обставин вбачає відсутність предмету спору у цій цивільній справі щодо позовних вимог про визнання спірної квартири необґрунтованим активом у порядку ст. 290 ЦПК України.

Представник Позивача - прокурор Кедрук В.В., заперечив проти задоволення вказаних клопотань. Зазначив, що справи в порядку визнання актив необґрунтованими є специфічним видом справ в межах цивільного процесу, які розглядаються з урахуванням положенням статей 290-292 ЦПК України, відповідно до яких позов у таких категоріях справ може бути поданий, в тому числі до третіх осіб, які не є особами уповноваженими на виконання функції держави. Ухвалення рішення про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору на цій стадії призведе до ухвалення судом фактично кінцевого рішення судом без оцінки та повного дослідження доказів у цій справі.

3.4. Мотиви та оцінка суду

3.4.1. 03.09.2025 Держава Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури звернулась до Вищого антикорупційного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Позивачем до позову долучено, зокрема, розрахунок вартості активу, а також доходів суб`єкта декларування та його близьких осіб на момент придбання активу та різниці між вартістю активу і законними доходами, а також Договір купівлі-продажу майнових прав № S3-A-90 від 07.08.2020, на який посилається представник відповідача у своєму клопотанні.

Оцінюючи вказані представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Сівоздравом А.А., у клопотанні про закриття провадження у справі в частині визнання спірної квартири необґрунтованим активом, суд виходить із такого.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 2 ст. 290 ЦПК України позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 КК України.

Таким чином, нижня межа різниці, мова про яку йде у абз.2 ч.2 ст.290 ЦПК України, становить 1 505 250 грн (750 х 2 007 грн).

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Означене узгоджується із правовим висновком, наведеним у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19.

Натомість, як вбачається, предмет спору у даній справі продовжує існувати, спірні питання між сторонами не врегульовано. Доводи, наведені представником відповідача, є запереченням обставин, викладених у позовній заяві, оцінкою наданих доказів, та жодним чином не свідчать про відсутність предмета спору. Обставини, зазначені у цьому клопотанні, підлягають встановленню під час судового розгляду справи по суті.

Отже, з огляду на викладене, у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сівоздрава А.А., про закриття провадження у справі в частині визнання спірної квартири необґрунтованим активом належить відмовити.

3.4.2. Щодо заявленого представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Сівоздравом А.А., клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України, відповідачем у справі може бути, зокрема, фізична і юридична особа, а також держава.

Відповідно до ч. 4 ст. 290 ЦПК України позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

У цій цивільній справі Держава Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури звернулась до Вищого антикорупційного суду з позовною заявою про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Одним з оспорюваних активів, обґрунтованість набуття якого вирішується судом, є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,7 кв.м, реєстраційний номер 000, належна на праві власності ОСОБА_2 .

До того ж, позовна вимога №2 про стягнення в дохід держави вказаної квартири пред`явлена як до ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

З аналізу положень статті 255 ЦПК України, вбачається, що чинним законодавством не передбачене закриття провадження у справі у зв`язку пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Визначення, предмета і підстав спору, а також відповідачів, щодо яких вирішення спору по суті щодо яких безпосередньо вплине на обсяг та зміст їх цивільних прав і обов`язків, зокрема і пов`язаних із оспорюваними активами, - право позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується безпосередньо під час розгляду справи по суті. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 300/808/19, від 07.12.2023 в справі № 363/2300/20, від 13.12.2023 в справі № 753/8710/21).

Таким чином, з огляду на викладене, у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сівоздрава А.А., про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 належить відмовити.

IV. Щодо клопотання про зупинення провадження до розгляду Конституційним Судом України клопотання щодо перевірки конституційності статей 290 та 291 ЦПК України

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Малік Я.П., зазначає, що у провадженні Конституційного Суду України перебуває справа № 18/406 від 22.11.2024 за конституційною скаргою ОСОБА_3 з клопотанням щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) приписів, зокрема, ст. ст. 290, 291 ЦПК України, тобто предметом розгляду є саме ті положення процесуального права, що підлягають застосуванню і в даній справі.

Згідно з твердженнями представника відповідача, у межах цієї цивільної справи про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави підставами позову прокурором визначені ст. ст. 290, 291 ЦПК України. Оцінка Конституційним Судом України вказаних положень законодавства та можливі висновки щодо їх конституційності унеможливлює подальший розгляд цієї справи, оскільки зміст спірних правовідносин безпосередньо впливає на розгляд цієї справи.

Окрім того, зазначає, що з огляду на положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, з урахуванням неможливості посилання на наявність всіх доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, оскільки такі докази судом не досліджувались, зупинення провадження у даному разі є обов`язковим, оскільки рішення Конституційного Суду України буде прямо впливати на порядок оцінки доказів та правову кваліфікацію правовідносин у цій справі. Не зупинення провадження до завершення конституційного перегляду може призвести до ухвалення судового рішення на підставі норм, які в подальшому можуть бути визнані неконституційними, що суперечитиме принципам верховенства права, правової визначеності та справедливого судового розгляду.

На переконання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Маліка Я.П., оскільки рішення Конституційного Суду України у справі за вказаною конституційною скаргою безпосередньо стосуватиметься чинності та застосування норм ЦПК України, які регламентують процес доказування і розгляду справи про визнання активів необґрунтованими, то розгляд цієї цивільної справи до ухвалення такого рішення не може вважатись об`єктивним та справедливим, а тому провадження у справі підлягає зупиненню.

4.1. Позиція учасників підготовчого засідання щодо заявленого клопотання

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Малік Я.П. підтримав подане ним клопотання з підстав, викладених у ньому. Зазначив, що з огляду на те, що перевірка та дослідження доказів, а також ухвалення судом рішення у цій цивільній справі здійснюватиметься із застосуванням норм ЦПК України, конституційність яких переглядається, вважає, що зупинення провадження у цій справі є обов`язковим до завершення розгляду Конституційним Судом України зазначеної конституційної скарги, у зв`язку з чим просив задовольнити вказане клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сівоздрав А.А. вказане клопотання про зупинення провадження підтримав. Зважаючи на викладені у вказаному клопотанні доводи, вказав про наявність підстав для зупинення провадження.

Представник Позивача - прокурор Кедрук В.В. заперечив проти задоволення вказаного клопотання. Зазначив, що на даний час відсутні підстави для зупинення даного провадження, оскільки сам по собі факт подання конституційної скарги на норму законодавства, на підставі якої, зокрема здійснюється судове провадження, жодним чином не впливає на можливість встановлення всіх обставин справи, дослідження доказів, що стосуються предмету спору, та ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

4.2. Мотиви та оцінка суду

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є саме об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, за умови наявності прямого та безпосереднього зв`язку між предметом спору у цивільному провадженні та предметом розгляду в іншому судовому процесі.

Метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинене. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинене, зокрема факти, що мають преюдиційне значення (правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 357/10397/19).

Враховуючи викладені обставини, виключно наявність у провадженні Конституційного Суду України справи № 18/406 від 22.11.2024 за конституційною скаргою ОСОБА_3 не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цивільної справи за позовною заявою Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

На переконання суду, у заявленому представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Маліком Я.П. клопотанні, а також у наданих ним у підготовчому засіданні поясненнях, не наведено переконливих аргументів або доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду цивільної справи про визнання активів необґрунтованими до вирішення Конституційним Судом України справи № 18/406.

Зі змісту поданої заяви не вбачається, що справа № 18/406 безпосередньо стосується тих самих правовідносин або правової норми, яка є визначальною для вирішення спору у цивільній справі № 991/8752/25. Більш того, навіть якщо предмет конституційної скарги певною мірою перетинається з правовим регулюванням, яке застосовується у цивільній справі, суд встановлює та оцінює фактичні обставини справи на основі чинного законодавства.

Зокрема, у справі про визнання активів необґрунтованими досліджується питання походження активів, відповідність витрат і доходів особи тощо, тобто фактичні обставини, які встановлюються на підставі доказів, зібраних у цій справі, коли справа за конституційною скаргою стосується перевірки конституційності норми права, а не встановлення фактичних обставин конкретного правовідношення.

Таким чином, предмет розгляду у Конституційному Суді України має нормативний характер, тоді як у цивільній справі - фактичний, що виключає об`єктивну неможливість її розгляду до ухвалення рішення Конституційним Судом України. Вирішення останньої справи не впливає безпосередньо на можливість оцінки фактичних обставин щодо необґрунтованості активів у цій справі.

Більш того, суд приймає рішення на підставі поданих сторонами доказів, що дозволяє встановити й оцінити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а відтак об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи не доведено.

Варто також зауважити, що конституційна скарга не є нормативно-правовим актом, який впливає на чинність чи дію закону до моменту ухвалення Конституційним Судом України остаточного рішення. Сам факт відкриття провадження та розгляд справи за конституційною скаргою не змінює чинність закону чи його окремих положень. Відтак, суд загальної юрисдикції зобов`язаний застосовувати чинний закон поки він не буде визнаний неконституційним у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 423 ЦПК України встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами.

Отже, у разі визнання Конституційним Судом України ст. ст. 290, 291 ЦПК України неконституційними, це може слугувати підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 423 ЦПК України.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Маліка Я.П. про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 189, 197, 200, 251, 255, 259-261, 352, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сівоздрава А.А., про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави - відмовити.

2. У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Маліка Я.П., про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави - відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Текст ухвали складений 26 листопада 2025 року.

Судді О.В. Чернова

Т.Г. Криклива

О.В.Ткаченко