ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м.Суми

Справа №585/720/24

Номер провадження 22-ц/816/1243/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Віктора Михайловича

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, у складі судді Шульги В.О., постановлену у м. Ромни,

в с т а н о в и в:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2024 року позов ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 134,08 грн, з яких 30,33 грн 3 % річних за період з 14.06.2022 року по 19.02.2024 року та 103,75 грн інфляційних збитків за період з червня 2022 року по січень 2024 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року скасовано рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2024 року в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

16 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальов В.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та розподіл судових витрат на правничу допомогу. Просив стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 28).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні заяви Ковальова В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ковальов В.М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката та задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення. Судові витрати (витрати на правничу допомогу) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача.

Вказує про упередження ставлення судді та непоодинокі випадки безпідставної відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу у справах за його участі. Вважає ухвалу суду не мотивованою, прийнятою без вивчення матеріалів справи, оскільки суд вказує про відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які поніс чи очікує понести позивач по справі, тоді як у позовній заяві про це чітко зазначено, що побачив та вказав суд апеляційної інстанції.

Зазначає, що заявлення про майбутній розподіл судових витрат на правничу допомогу саме в позовній заяві є правомірним і вважається заявленим до судових дебатів. Строк, порядок подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні де судові дебати відсутні. Доводить, що до вирішення спору по суті не могли складатися звіт та акт прийому-передачі наданих послуг, а також за умовами їх договору оплата проводиться не раніше, ніж через 90 днів після набрання судовим рішення у справі № 585/720/24 законної сили.

Рішення суду першої інстанції суперечить принципам свободи договору та позиції Верховного Суду щодо цього питання. При задоволенні позову позивач позбавлений права на відшкодування понесених судових витрат.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 23 листопада 2023 року №466/725/20, вказує про недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити у гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.

Відзиві на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у компенсації судових витрат на користь позивача ОСОБА_1 , пов`язаних з розглядом справи, суд першої інстанції мотивував таке своє рішення тим, що всупереч вимог ч. 2 ст. 134 ЦПК України при зверненні до суду стороною позивача не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позивач не довів існування поважних причин, які б перешкоджали йому подати докази, що підтверджують понесені судові витрати, до закінчення судових дебатів у справі, що визначено ст. 246 ЦПК України

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника

Згідно з частиною першої ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У пункті 18 розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України вказано, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Починаючи з 30 вересня 2016 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Відповідно до ч. 3 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 1 січня 2018 року.

Із змісту наведених норм вбачається, що питання про стягнення судових витрат вирішується судом при вирішення спору по суті на підставі поданих доказів. Винятком із даного правила є випадок, коли сторона у справі, до закінчення судових дебатів, заявила про стягнення судових витрат та надала відповідні докази.

Із матеріалів справи вбачається, що клопотання про стягнення судових витрат заявлялося в позовній заяві та наводився орієнтовний розрахунок витрат позивача на правничу допомогу, в подальшому, 12 квітня 2024 року стороною позивача було направлено поштою заяву про ухвалення додаткового рішення та згідно із вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подано докази витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України не врахував, та за наявності клопотання в позовній заяві про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, дійшов передчасного висновку про відмову у відшкодуванні понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.

Звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат позивач та його адвокат посилалися на те, що правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Ковальовим В.М. на підставі укладеного з АО «Агенція правового захисту», в особі Ковальова В.М. (виконавець), договору про надання правничої допомоги від 19 лютого 2024 року та ордеру від 19 лютого 2024 року (а.с. 3, 29-30).

У п.4.1. якого сторони дійшли згоди, що за надання правничої допомоги замовник сплачує виконавцю грошові кошти/винагороду у розмірі: здійснення представництва інтересів (в т.ч. складання процесуальних документів) в судах загальної юрисдикції по 10000 грн за судове провадження в суді кожної інстанції.

Оплата здійснюється шляхом видачі виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця після надання відповідних послуг, але не раніше ніж через 90 днів після набрання судовим рішенням у справі законної сили (п.4.2.).

Згідно із складеним 12 квітня 2024 року звітом про виконання договору щодо надання правової допомоги, на виконання умов договору від 19 лютого 2024 року були надані наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо стягнення 3 % річних та збитків від інфляції згідно ст. 625 ЦК України; підготовлено і подано позов до Роменського міськрайонного суду Сумської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних та збитків від інфляції. Результатом розгляду справи є проголошення рішення Роменським міськрайонним судом про задоволення позовної заяви. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 134,8 грн (а.с. 31).

Відповідно до підписаного акту прийому-передачі наданих послуг від 12 квітня 2024 року на виконання умов договору про надання правової допомоги від 19 лютого 2024 року, укладеного між АО «Агенція правового захисту», в особі старшого партнера Ковальова В.М., та гр. ОСОБА_1 були надані наступні послуги (правнича допомога): здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо стягнення 3% річних та збитків від інфляції згідно ст. 625 ЦК України; підготовлено і подано позов до Роменського міськрайонного суду Сумської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3% річних та збитків від інфляції. Дані послуги є складовою загальних послуг щодо представництва інтересів ОСОБА_4 (в т.ч. складання процесуальних документів) в суді 1-ї інстанції. Вартість правничої допомоги становить 10000,00 грн (а.с. 31зв.).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підстав ст. 41 Конвенції. Так, у справі «Схіж/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тому, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, розгляд справи в порядку спрощеного провадження, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова В.М. про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а понесені позивачем витрати підлягають компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_2 у розмірі 2000 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Разом з тим, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, на зазначене уваги не звернув, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про відшкодування судових витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст.ст. 379; 381- 384, ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Віктора Михайловича задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Віктора Михайловича про розподіл судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн на відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов