Справа № 456/2724/22 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р. Т.
Провадження № 22-ц/811/1810/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та її представників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника Стрийської міської ради Темник Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , третьої особи Стрийської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю та про порушення правил добросусідства,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , третя особа Стрийська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю та про порушення правил добросусідства, в якому просилазобов`язати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 усунути перешкоди у користуванні нею будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення відповідачами за власні кошти брами та її каркасу між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є сусідами позивача, самовільно спорудили огорожу між будинком позивача та будинком, в якому вони проживають і співвласницями якого вони є, при цьому незаконно захопили частину земельної ділянки позивача шириною 32 см. Будь-якого дозволу на спорудження цієї огорожі позивач не давала. В результаті незаконно спорудженої огорожі позивач та її сім`я не мають доступу до обслуговування свого будинку, в результаті чого не можуть здійснювати огляд, обслуговування, ремонт відмостки, вікон, даху і стін свого будинку, який руйнується в результаті безпосереднього примикання дворового туалету, розташованого на подвір`ї домоволодіння за адресою майдан АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного позивачка просила задовольнити її позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2023 позовні вимоги задоволено.

Зобов?язано ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 будинком та земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за власні кошти брами та її каркасу між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 ,, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 992,40 грн.

Додатковим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2024 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 в користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8900,00 грн.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, що жодних перешкод позивачу у обслуговуванні її будинку відповідачі не створюють. Каркас облаштованої брами не торкається безпосередньо стіни будинку позивача. Стовпець їхньої огорожі встановлений на віддалі 0.52 м. від стіни позивача, що перевищує ширину належної їй земельної ділянки, яка становить 0.32 м. Місце розташування стовпця брами було зазначено самим позивачем. Вважають, що вони не створюють перешкоди позивачу у доступі до стіни її будинку, а огорожу облаштовано виключно для безпеки і потреб мешканців будинку. Твердження власників квартир будинку та свідків суд проігнорував, надавши у рішенні віри голослівним показанням ОСОБА_1 .

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , представник Стрийської міської ради Темник Н.С. підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , заперечили проти задоволення скарги.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.09.2012.

Відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на праві власності належать квартира АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 у цьому будинку, відповідно.

Тобто, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є сусідами позивачки ОСОБА_1 .

Будинок АДРЕСА_2 не обладнаний центральним водопостачанням та водовідведення, про що свідчать відповідні довідки КП «Стрийводоканал». = На прибудинковій території будинку розташовані дворовий туалет та водоколонка.

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Стрийської міської ради земельна ділянка за адресою майдан АДРЕСА_2 не закріплена та відомості про неї не занесені до Державного земельного кадастру.

У матеріалах справи містяться копія генерального плану (схеми) земельної ділянки з будівлями на майдані АДРЕСА_2 (стара адреса АДРЕСА_6 та викопіювання з генерального плану АДРЕСА_1 , в районі будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 на майдані ОСОБА_12 , з яких вбачається розташування будинків та відповідної земельної ділянки.

Встановлено, що відповідачами між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 споруджено браму із каркасом, що, на думку позивачки, порушує її права.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення брами та її каркасу.

Захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторного позову) є можливим носієм речового права і передбачає доведення позивачем таких обставин: 1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звертається до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 3) вчинення цих дій саме відповідачем.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 78 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав .

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства.

Інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок.

Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що самовільно споруджена відповідачами огорожа між будинками позивача та відповідачів чинить перешкоди позивачці ОСОБА_1 у здійсненні її права користування та розпорядження будинком та земельною ділянкою, які їй належать на праві власності.

Однак з таким висновком колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка, частина якої, шириною 0,32 м та довжиною 4,2 м, межує із ділянкою, на якій розташований будинок відповідачів. На цій частині ділянки позивачки облаштовано відмостку шириною 0,35 м.

Спірні каркас та брама не примикають до будинку позивачки, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями.

Відповідно до відповіді Виконавчого комітету Стрийської міської ради № 03-17/2687 від 23.09.2024 висота огорожі і воріт становить 2,14 м, що відповідає вимогам до встановлення парканів, визначених п. 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011 «благоустрій територій».

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2025 членами комісії, створеної відповідно до розпорядження Міського голови Стрийської міської ради №190 від 12.08.2025 за заявою позивачки ОСОБА_1 , здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 та в присутності мешканців будинку АДРЕСА_2 було проведено обстеження прибудинкової території, розглянуто всі наявні документи по даному питанню та за результатами обстеження складено Протокол засідання комісії від 20.08.2025.

На підставі рішення комісії ухвалено, що ОСОБА_1 для забезпечення доступу до стіни її будинку АДРЕСА_1 з боку прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 необхідно отримати ключі від вхідної брами до прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 у чергового в Стрийській міській раді, при цьому сторони спору повинні дотримуватися правил добросусідства та попередньо узгоджувати свої дії для дотримання прав та інтересів всіх мешканців в межах чинного законодавства.

У відповіді Виконавчого комітету Стрийської міської ради № К-433/03-22 від 27.08.2025 повідомлено, що ключ від вхідної брами до прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 знаходиться у чергового виконавчого комітету та буде переданий ОСОБА_1 при першій можливості.

На думку колегії суддів, надання ОСОБА_1 ключів від вхідної брами до прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 належно забезпечує її право на вільний доступ до стіни її будинку АДРЕСА_1 з прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 , зберігаючи при цьому законні права та інтереси мешканців будинку АДРЕСА_2 на безпечні умови проживання та належне користування ними санітарно-побутовими вигодами, що розташовані на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 .

Однак, як встановлено, станом на даний час ОСОБА_1 не зверталася до Виконавчого комітету Стрийської міської ради з метою отримання відповідного ключа.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачкою не доведено належними, достовірними та достатніми доказами існування перешкод у здійсненні її прав на користування земельною ділянкою, у зв`язку з наявністю спірної брами, з приводу чого мало місце звернення до суду, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. У зв`язку із скасування рішення суду додаткове рішення втрачає силу, оскільки є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2023 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , третьої особи Стрийської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю та про порушення правил добросусідства відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 28.11.2025

Головуючий

Судді