Справа № 159/6267/25
Провадження № 2/159/2035/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивача - не з`явився,

представника позивача - не з`явився,

відповідачів - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (45045, Волинська область, Ковельський район, с. Луківка), від імені якого діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), до Поворська сільська рада Ковельського району Волинської області (45050, Волинська область, Ковельський район, с. Поворськ, вул. Київська, буд.39) про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ), від імені якої діє представник ОСОБА_2 (далі представник позивача або ОСОБА_2 ), звернувся в суд з позовом до Поворська сільська рада Ковельського району Волинської області (далі відповідач) про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 . Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався.20 квітня 1989 року за №12. Розпорядження в заповіті щодо всього майна, крім грошей, зроблено на користь позивача. Дублікат заповіту замість втраченого був виданий позивачу 12.02.2009 та зареєстрований в реєстрі за №1. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все майно, яке їй належало в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла позивач, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 в приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О. В. було заведено спадкову справу №195/2024. Інших спадкоємців, які прийняли і претендують на спадщину після смерті ОСОБА_3 немає.

На даний час позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3

27 січня 2025 року приватний нотаріус видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Заповіт». Щодо оформлення спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 нотаріус повідомила, що на нього відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі наведеного позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як на підставу своїх вимог посилається на положення статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1269, 1296 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Представник відповідача Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області у заяві про розгляд справи за його відсутності повідомив про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою від 05.09.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребував у приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В. письмові докази, підготовче засідання у справі призначив на 06.10.2025, ухвалив здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Ухвалою суду від 06.10.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 14.11.2025.

У судове засідання 14.11.2025 учасники справи не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечив.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дублікатом заповіту від 20.04.1989, який зареєстрований у реєстрі за № 12, та який був посвідчений секретарем виконкому сільської Ради народних депутатів Ковельського району Волинської області, підтверджується, що ОСОБА_3 на випадок її смерті зробила розпорядження, що все належне її майно, крім грошей належатиме ОСОБА_1 . Дублікат заповіту виданий 12.02.2009, зареєстрований у реєстрі за №1.

Інформаційною довідкою зі спадковго реєстру від 13.09.2024 підтверджується реєстрація заповіту за № 12, виданого ОСОБА_3 , який є чинним. А також зазначена інформація про видачі дублікату заповіту зареєстрований за №1 12.02.2009.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , у віці 63 років, в с. Луківка Ковельського району Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25.06.1995, серії НОМЕР_1 .

Довідкою виданою Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області № 945 від 05.08.2024 підтверджується, що в АДРЕСА_2 була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 із 1932 року і була виписаний в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 після в господарстві ніхто не зареєстрований і не проживає. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її внучка ОСОБА_1 , яка доглядала за будинком, обробляла огород, сплачувала земельний податок.

Згідно з витягом з погосподарської книги №10 за 1995 рік Поворської сільської ради Ковельського району, по особовому рахунку № НОМЕР_2 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав ОСОБА_3 і знаходиться в АДРЕСА_2 . Рік побудови 1968.

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Волиньпроект» від 10.04.2025, №1878/01-04 право власності на житловий будинок станом на 31.12.2012 за адресою АДРЕСА_2 не зареєстровано.

Технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_2 , складений ФОП ОСОБА_5 02.04.2025, стверджується наявність будинку загальною площею 46,7 м.кв., прибудови, ґанку, сараю, навісу, гаража, сараю, вбиральні, огорожі, колодязя.

Вартість житлового будинку АДРЕСА_2 складає 64138,00 грн. відповідно до висновку про вартість нерухомого майна №106-Н від 04.04.2025.

Постановою від 27.01.2025 приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікова О.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на спадкове майно.

Копією спадкової справи № 195/2024 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 підтверджується, що інші спадкоємці крім ОСОБА_1 , заяв про прийняття спадщини. 27.01.2025 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром, 4,75 га

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

За приписами постанови Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 №5-24/26 Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах запис у погосподарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстроване в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Вищезазначена позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Отже, суд дійшов висновку, що право власності у ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 виникло з моменту їх побудови у 1968 році такий рік побудови зазначений у погосподарській книзі) відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР).

Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям..

Оцінивши матеріали справи, зокрема копію спадкової справи №195/2024 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , доглядала за будинком АДРЕСА_2 , садила огород, збирала урожай, сплачувала нараховані платежі, отже фактично вступила у володіння спадковим майном, а тому прийняла спадщину.

Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Нотаріус постановою відмовив позивач у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_2 .

За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області необхідно задовольнити повністю визнавши за ним право власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, однак позивач просив судовий збір залишити за ним, суд не стягує з відповідачки судовий збір на його користь.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (45045, Волинська область, Ковельський район, с. Луківка; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Поворська сільська рада Ковельського району Волинської області (45050, Волинська область, Ковельський район, с. Поворськ, вул. Київська, буд.39; ).

Повне судове рішення складене 20.11.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ