Справа № 211/6192/24
Провадження № 2/211/318/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Костенко Є.К.,

за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Фігурної Л.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що позивач та відповідач 24.04.2015 уклали шлюб зареєстрований Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №129. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Впродовж останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу відповідач самоусунулась від необхідності дбати про свою сім`ю, виховувати дитину. Дружина на даний час перебуває на де окупованій території Херсонської області. Відповідач погрожує, що забере дитину до себе, що суперечить бажанню доньки проживати з батьком. Позивач, дбаючи про фізичне та психологічне здоров`я доньки, вважає за необхідне визначити місце проживання спільної дитини з батьком та знаходження на його утриманні, а також самостійне виховання доньки, має все необхідне для забезпечення гідного життя доньки. Також, позивач не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо спільної дитини. В звязку з чим, просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 18.10.2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.

14.11.2024 року до суду надійшла мирова угода, за якою сторони просили її затвердити.

Ухвалою суду від 26.11.2024 було відмовлено в затвердженні мирової угоди, оскільки зміст мирової угоди суперечить приписам ч. 1 ст. 207 ЦПК України, тому що не містить взаємних поступок щодо предмета спору, зокрема не покладає жодних обов`язків на позивача, а надає йому лише право, і навпаки не надає прав відповідачці, а покладає лише обов`язок.

16 січня 2025 року до суду надійшла повторно заява про затвердження мирової угоди за якою сторони просили її затвердити.

Ухвалою суду від 17.02.2025 було відмовлено в затвердженні мирової угоди.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_2 , оскільки на теперішній час дитина проживає саме з ним, матір майже не приділяє дитині уваги, проживає на території Херсонської області, тому ухвалення рішення суду надасть моожливість батькові вирішувати побутові поточні питання, що пов`язанні з дитиною без необхідності отримувати згоду відповідача.

В судові засідання відповідач не з`явилась, заяв та клопотань про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що підтримує позицію, зазначену у висновку виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, та вважає, що відсутній спір у визначені місця проживання між батьками дитини.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 24.04.2015 року зареєстрували шлюб, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №129, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу у сторін народилась дитина донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 730, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.10.2015 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 .

Згідно з актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей від 02.08.2024, долученого до матеріалів справи, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі є все необхідне для дитини відповідного віку. На момент обстеження матір дитини була відсутня, перебуває на деокупованій території Херсонської області (зі слів ОСОБА_2 ), малолітня ОСОБА_4 , зі слів батька, на час обстеження перебуває у бабусі.

Актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей від 17.11.2025, повторно проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі є все необхідне для дитини відповідного віку. На момент обстеження матір дитини була відсутня, малолітня ОСОБА_4 повідомила, що з матір`ю спілкується та хоіла б проживати з обома з батьків.

Відповідно до акту від 18.07.2024 року, наданого заступником голови правління ОСББ «Янтар-3», ОСОБА_4 , 2015 р.н., не зареєстрована, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2016 року по теперішній час, разом з батьком ОСОБА_2 , 1987 р.н.

Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_5 , пояснив, що в них дружні відносини, знайомі зі школи, 2 роки тому в родині виникли негаразди, зараз разом не проживають, інколи бачаться, дитина проживає разом з батьком. У вільний час за дитиною доглядає сусідка ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_7 з квітня 2023 року. Мати дитини виїхала в Херсонську область, але інколи приїздить до дитини, позивач самостійно виховує дитину, дитина забезпечена всім необхідним, ходить на гуртки, про сімейні проблеми не повідомляв.

Звертаючись до суду із позовом позивач наполягає на тому, що він ніколи не перешкоджав і не має наміру в подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дітьми. Відповідач також не заперечує проти проживання дитини із батьком.

Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини, спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

При розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради надано висновок від 19.11.2025 №8/28-523 з якого вбачається, що мати дитини в телефонній розмові зазначила, що не заперечує щодо проживання дитини з батьком, працює не офіційно, перебуває у відрядженні за межами міста, відмовилась надавати інформацію про місце роботи та адресу свого місця проживання. Батько дитини повідомив, що працює неофіційно, відмовився надати інформацію про місце роботи.. Враховуючи зазначене, орган опіки та піклування не вбачає наявність спору щодо місця проживання дитини, тому відсутні підстави щодо формування його думки з приводу місця проживання дитини.

Отже, орган опіки та піклування, складаючи висновок звернув увагу, що мати дитини не заперечує щодо визначення місця проживання дитини із батьком, що фактично є підтвердженням відсутності спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

Судом встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання.

Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала.

В судове засідання мати дитини не з`явилась жодного разу, достеменно будучи обізнаною про наявність на розгляді в суді позову батька про визначення місця проживання дитини. Мати дитини як до органу опіки на піклування так і до суду шляхом підписання проєкту мирової угоди, висловила свою позицію, що вона не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

Поведінка відповідачки дає суду підстави для висновку про те, що фактично відповідачка не заперечує, щоб було ухвалено рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надано.

За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, який фактично проживав і проживає разом з дитиною, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання, оскільки мати дитини ОСОБА_4 не вимагала від батька дитини змінити її місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою, при вирішенні органом опіки та піклування питання про визначення місця проживання дитини відповідач участі не приймала, проте в поясненнях не заперечувала проти визначення місця проживання дитини з батьком.

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.

При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, то ч. 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 141, 150, 155, 160, 161 СК України, ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи,якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.11.2025 року.

Суддя Костенко Є. К