ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року

м. Черкаси

Справа № 695/2148/25
Провадження № 22-ц/821/1680/25
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 19.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 29785-05/2023, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 4 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

ТОВ «ФК «Інвеструм» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідач зі свого боку умови кредитного договору не виконав.

03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Інвеструм», включно і до ОСОБА_1

08.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 29012024 від 29.01.2024, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до ОСОБА_1 .

Сума заборгованості відповідача на дату звершення до суду становить 15 880,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 880,00 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за штрафами.

Посилаючись на вищевказані обставини, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 29785-05/2023 від 19.05.2023 у розмірі 15 880,00 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що надані суду докази не підтверджують факт, що до позивача перейшло право вимоги по кредитному договору, який укладений між ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «Інвеструм», а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача з тих підстав, що позивачем не доведено належними доказами факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 29785-05/2023 від 19.05.2023, від первісного кредитора ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, на думку суду, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

06 серпня 2025 року, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2025 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, фактично визнавши позовну заяву поданою з порушенням вимог щодо належних доказів, не застосував передбачений ст. 185 ЦПК України механізм залишення позову без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а одразу перейшов до розгляду справи по суті та виніс рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що відсутність одного документа не може бути виключною підставою для відмови у задоволенні позову, якщо інші наявні у справі докази в сукупності достовірно підтверджують правонаступництво позивача та факт переходу до нього прав вимоги.

Вказав, що наявність письмового повідомлення первісного кредитора ТОВ «ФК «Інвеструм» до боржника про відступлення права вимоги, чинний договір факторингу між ТОВ «Стар Файненс Груп» та наступним кредитором, а також наданий Акт приймання-передачі та витяг з реєстру боржників, в якому фігурує боржник із посиланням на відповідний кредитний договір разом формують достатній доказовий комплекс, який підтверджує правонаступництво позивача.

Заначив, що відмова в позові з єдиної причини відсутності одного з елементів правонаступництва, без урахування інших доказів, є формалістичним підходом, що суперечить як нормам процесуального права, так і завданню цивільного судочинства забезпеченню справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору.

Таким чином, просить долучити договір факторингу № 3072023 від 03.07.2023 та витяг з реєстру договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 до матеріалів справи, оскільки долучення даного договору повністю підтверджує право вимоги позивача, а його неприйняття апеляційним судом призведе до формального та несправедливого розгляду справи без урахування всіх належних доказів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що 19.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ФК «Інвеструм» з анкетою-заявкою на отримання фінансового кредиту, зазначивши особисті данні (а.с.23).

19.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 29785-05/2023, згідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит у сумі 4 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором (а.с. 26 - 31).

Згідно п. 1.2. тип кредиту: кредит; мета отримання кредиту: на власні потреби; кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 19.05.2023, дата погашення кредиту 12.05.2024.

Відповідно до п. 1.4. за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2. цього Договору.

Згідно 1.6. кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами.

Договір про фінансовий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором W8995.

Відповідно до довідки про ідентифікацію, підтверджується, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з якою укладено договір № 29785-05/2023 від 19.05.2023 ідентифікована ТОВ «Інвеструм». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) : W8995. (а.с. 38).

Переказ коштів відповідачу за кредитним договором підтверджується довідкою № 2919_46 від 16.04.2025, якою повідомлено, що відповідно до укладеного договору на переказ коштів ФК-150920 від 2020.09.15 з ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 19.05.2023 20:25:03 на суму 4 000,00 грн маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 240183447, призначення платежу: зарахування 4 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 39).

У листі ТОВ «ФК «Інвеструм» з вих. № 29785-05/2023-001 від 10.07.2023 адресованого ОСОБА_1 міститься повідомлення про відступлення права вимоги по кредитному договору № 29785-05/2023 на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» у зв`язку з чим, даній компанії були передані персональні дані ОСОБА_1 (а.с.33).

08.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № 29012024 від 29.01.2024, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (а.с. 39 - 44).

Згідно п.1.2. внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.

Згідно п. 8.2. клієнт зобов`язується протягом 30 днів з дати укладення цього договору передати новому кредитору всю документацію щодо права вимоги до боржників.

У відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 ТОВ «Кредит Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 29785-05/2023від 19.05.2023 у сумі 15 880,00 грн, а саме: 4 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 880,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 45).

На підтвердження укладення договору факторингу позивачем надано акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 29.01.2024 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 та платіжну інструкцію №74824 від 29.01.2024 (а.с. 45, 46).

16.05.2025 ТОВ «Кредит Капітал» направлено ОСОБА_1 досудову вимогу № 23330419 про відступлення прав вимоги та погашення заборгованості протягом семи днів (а.с. 46).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, зважаючи на те, що сторони належним чином повідомлені про дату і час перегляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також, ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 19.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 29785-05/2023, згідно з умовами якого Товариство надає відповідачу фінансовий кредит у розмірі 4 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2. даного договору кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 19.05.2023. Наданий кредит відповідач зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 12.05.2024.

Договір про фінансовий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором W8995.

ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало умови договору про фінансовий кредит та перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок відповідача кошти у сумі 4 000,00 грн, листом ТОВ «Унверсальні платіжні рішення» № 2919_46 від 16.04.2025.

Позивач зазначає, що 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023, внаслідок укладення якого відбулося відступлення прав вимоги і до відповідача за кредитним договором № 29785-05/2023 від 19.05.2023.

29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту № 29785-05/2023 від 19.05.2023.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 29785-05/2023 від 19.05.2023 у сумі 15 880,00 грн, а саме: 4 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 880,00 грн заборгованість за відсотками.

Також, на підтвердження укладення договору факторингу позивачем надано акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 29.01.2024 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 та платіжну інструкцію №74824 від 29.01.2024.

01 листопада 2024 року позивачем направлено ОСОБА_1 досудову вимогу № 23330419 про відступлення прав вимоги та погашення заборгованості протягом семи днів.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач стверджує, що заборгованість відповідача становить 15 880,00 грн, а саме: 4 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 880,00 грн заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 47327-04/2023 від 29.04.2023, наданим ТОВ «Стар Файненс Груп».

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час формування своїх висновків.

Апеляційний суд констатує, що договір № 29785-05/2023 від 19.05.2023 укладений у формі електронного документу з електронними підписами сторін та є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

Проте, суд першої інстанції вірно констатував те, що позивачем обґрунтовано вимоги тим, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 переходило двічі: від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп» та від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп» за договором про надання фінансового кредиту № 29785-05/2023 від 19.05.2023.

На підтвердження переходу права вимоги позивач надав лише лист ТОВ «ФК «Інвеструм» з вих. № 29785-05/2023-001 від 10.07.2023 адресований ОСОБА_1 в якому міститься повідомлення про відступлення права вимоги по кредитному договору № 29785-05/2023 на користь ТОВ «Стар Файненс Груп», що не є належним та допустимим доказом у спірних правовідносинах переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп», та відповідно і до позивача.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позивачем не доведено факт переходу до нього права вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 29785-05/2023 від 19.05.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Апеляційний суд приходить до висновку, що враховуючи, що позивачем при зверненні до суду не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ ТОВ «Стар Файненс Груп», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього фактора - ТОВ «ФК «Кредит Капітал».

Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому ст. 83 ЦПК України визначено подання доказів сторонами та учасниками справи.

Зокрема, відповідно до ч. ч. 2, 3, 4, 5, 8, 9 приведеної статті позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, судом першої інстанцій виконано вимоги ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів наданих, зокрема позивачем при зверненні до суду і ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи скаржника, що судом порушено норми процесуального права, а саме ч. 1 ст. 185 ЦПК України є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, яка регламентує дослідження доказів, суд під час розгляду справи досліджує докази у справі, а не під час вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Посилання ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі скаржником викладено клопотання про прийняття у відповідності до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України нового доказу у справі, а саме договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп».

За загальним правилом процесуальні дії повинні вчинятися у строки, встановлені законом або судом (ст. 120 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Особа, яка просить поновити строк, зобов`язана обґрунтувати та підтвердити докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Прийняття доказів на стадії апеляційного перегляду справи можливе у виняткових випадках, внаслідок яких позивач був позбавлений можливості надати ці докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (постанова Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19).

Викладене в апеляційній скарзі клопотання не містить обґрунтування неможливості отримання та подачі зазначеного в ньому доказу до суду першої інстанції.

Оскільки перегляд справи судом апеляційної інстанції на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, а представником скаржника не наведено причин, що об`єктивно не залежали від нього та які перешкоджали для подання доказу до суду першої інстанції, клопотання про прийняття в якості доказу, який не був поданий до суду першої інстанції договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» не підлягає до задоволення.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 23 липня 2025 року залиши тез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков