Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Зіміна М.В., з участю секретаря судового засідання Пелешенко К.В., в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

встановив:

У жовтні 2025 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі ТДВ «СК «ОБЕРІГ») звернулось до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 26.04.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, та TOYOTA LAND CRUISER, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку було встановлено факт, що відповідач під час настання дорожньо-транспортної пригоди керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-217914773. ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 139160,00 грн. У зв`язку з тим, що встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час настання ДТП, тому ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 139160,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 2369,01 грн., пеню в розмірі 15719,36 грн., 3% річних в розмірі 1521,23 грн., крім того просили стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн.

22 жовтня 2025 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи.

19 листопада 2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому відповідач визнав позовні вимоги в розмірі виплаченого страхового відшкодування у сумі 139160,00 грн. Вказує, що позивачем не доведено наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання, як і обґрунтовано вказану вимогу у позовній заяві. Посилається на те, що матеріали справи не містять як доказів отримання відповідачем вимоги, так і належного підтвердження направлення саме цієї вимоги на адресу відповідача, а тому саме по собі складання вимоги кредитором про сплату коштів не викликає у боржника обов`язку сплатити такі кошти. Вважає, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу неспівмірними і справедливими, з огляду на категорію та складність, а тому просить розмір таких витрат до 500,00 грн. Зазначає, що відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн., які просить стягнути з позивача.

До судового засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представником відповідача адвокатом Мартиновою Н.Ю. подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, врахування під час розгляду справи відзиву по справі.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає встановленим наступне.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 за полісом № EP-217914773 від 15.11.2023 застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». (а.с. 33)

26.04.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та TOYOTA LAND CRUISER, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. (а.с. 9-10)

Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2024 року у справі № 214/5878/24 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України. (а.с. 9-10)

17 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 139160,00 грн. (а.с. 10-23)

06 грудня 2024 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» складено страховий акт № 49631/1, з якого вбачається, що за договором страхування № EP-217914773 від 15.11.2023, страхувальник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 настала страхова подія. (а.с. 23)

06 грудня 2024 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» сплачено ОСОБА_2 на підставі страхового акту № 49631/1 страхове відшкодування в розмірі 139160,00 грн. (а.с. 24)

20 квітня 2024 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» направлено ОСОБА_1 регресну вимогу про виплату страхового відшкодування в розмірі 139160,00 грн. (а.с. 24-27)

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За умовами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормою ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , яка спричинила ДТП 26 квітня 2024 року, керувала транспортним засобом «SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, вимога ТДВ «СК «ОБЕРІГ» щодо стягнення з ОСОБА_1 в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 139160,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В частині вимог щодо стягнення 3 % річних, інфляційних суд зазначає наступне.

20 квітня 2024 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку регресну вимогу про виплату страхового відшкодування в розмірі 139160,00 грн., що підтверджується трекінгом сайту «Укрпошта».

Приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.

Так відповідачу направлено позивачем досудову вимогу від 20 квітня 2024 року, то він мав виконати грошове зобов`язання впродовж п`яти днів, тобто до 25 квітня 2024 року. Оскільки такий обов`язок ОСОБА_1 не виконано, у позивача виникло право на стягнення з неї інфляційних витрат та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 1521,23 грн. та інфляційні втрати у сумі 2369,01 грн. (а.с. 28-29)

В частині вимог щодо стягнення пені суд зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, позивачем наведено у позовній заяві обґрунтування пред`явлення вимоги зі стягнення пені, а також наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання.

При цьому, згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика.

Відтак суд вважає вимогу позивача зі стягнення пені в розмірі 15719,36 грн. необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: Договір про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 між ТДВ «СК «ОБЕРІГ» та адвокатом Войціховським А.В., яким передбачена, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом складає 7300,00 грн. та Акт прийому передачі наданих послуг від 17 вересня 2025 року, відповідно до якого адвокатом Войціховським А.В. надано наступну правову допомогу: ознайомлення та аналіз документів страхової справи 1 год. вартістю 1460,00 грн.; надання консультацій і роз`яснень 0,5 год. вартістю 730,00 грн.; складання позовної заяви 3 год. вартістю 4380,00 грн., підготовка додатків, направлення документів до суду 0,5 год. вартістю 730,00 грн. (а.с. 29-33)

Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт адвокатом, враховуючи те, що надані адвокатом Войціховським А.В. послуги з ознайомлення та аналізу документів страхової справи, надання консультацій і роз`яснень, підготовки додатків, направлення документів до суду в контексті спірних правовідносин мають організаційний характер, є складовими подачі позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ТДВ «СК «ОБЕРІГ» на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд дійшов висновку про обґрунтування 4380,00 грн (1460,00 грн х 3 год) судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.

Також на виконання вказаних вимог закону відповідачем надано: Договір про надання професійної правничої допомоги № 03/11/25 від 03.11.2025 між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Приват юрист», яким передбачено, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом складає 12000,00 грн. та Акт прийому передачі наданих послуг від 03 листопада 2025 року, відповідно до якого адвокатським об`єднанням «Приват юрист» надано наступну правову допомогу: складання та подання до суду відзиву на позовну заяву 4 год. вартістю 8000 грн, складання клопотання про розстрочення виконання рішення суду 2 год. вартістю 4000 грн. (а.с. 29-33)

Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт адвокатом, враховуючи те, що надані адвокатом адвокатським об`єднанням «Приват юрист» витрати на послуги з підготовки відзиву та клопотання про розстрочення виконання рішення суду є явно завищеними та не відповідають складності справи.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 з визнання обґрунтованими 4000,00 грн (2000,00 грн х 2 год) судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.

За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2182,22 грн ( 2422,00 грн х 90,1%)

За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, судом визнано обґрунтованими витрати позивача на правову допомогу в розмірі 4380,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3946,38 грн. (4380,00 грн. х 90,1 % ).

Також, судом визнано обґрунтованими витрати відповідача на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., а тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 396,00 грн. (4000,00 грн. х 9,9 % ).

За положенням ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи те, що при частковому задоволенні позову на обидві сторони покладено судові витрати, тому суд вважає за необхідне зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, а саме стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3550,38 грн. (3946,38 грн. 396,00 грн.).

Згідно ч. 1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається з поданої відповідачкою заяви, одночасне утримання даної суми поставить відповідачку у скрутне матеріальне становище. Судом досліджено довідку про доходи видану Пенсійним фондом України за період з 2013 року по 2024 рік, відповідно до якої сукупний дохід ОСОБА_1 за 2024 рік становить 122325,14 грн., отже розмір доходу є недостатнім для погашення суми заборгованості єдиним платежем, що на думку суду дійсно не надає можливості відповідачці сплатити суму заборгованості одним внеском. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачкою, суд вважає за можливе задовольнити подану заяву щодо надання розстрочки у виконанні рішення суду на строк 6 місяців.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265, 279, 280-282, 354, 435 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» сплачена страхове відшкодування в розмірі 139160,00 грн, інфляційні витрати в розмірі 2369,01 грн, три відсотки річних в розмірі 1521,23 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2182,22 грн, судові витрати на правову допомогу в розмірі 3550,38 грн, а всього 148782 (сто сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 84 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розстрочити виконання рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 27.11.2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування на строк 6 (місяців) місяців, визначивши періоди та обсяг грошових коштів, які слід сплатити боржником на користь стягувача рівними частками з моменту набрання рішенням законної сили, а саме: до 27.01.2026 року 24797,14 грн, до 27.02.2026 - 24797,14 грн, до 27.03.2026 року - 24797,14 грн, до 27.04.2026 року - 24797,14 грн, до 27.05.2026 року 24797,14 грн, до 27.06.2026 року - 24797,14 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , юридична адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 27 листопада 2025 року

Суддя: М. В. Зімін