Справа № 545/4068/25
Провадження № 2/545/2448/25
"24" листопада 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді: Цибізової С.А.,
за участю секретаря: Делії Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 25.12.2024 укладений кредитний договір (оферти) №25.12.2024-100001293 за яким надав позичальнику кредит у розмірі 16 000,00 грн, строком на 98 днів. ОСОБА_1 частково була проведена сплата за кредитним договором, а саме: 08.01.2025 у сумі 4 371,24 грн та 22.01.2025 4 371,24 грн. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість.
Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №25.12.2024-100001293 від 25.12.2024 у розмірі 32 273,20 грн та судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином.
За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин проводиться заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів, процентів та неустойки.
Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 273,20 грн.
Встановлено, що 25.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (оферти) №25.12.2024-100001293, за яким надав позичальнику кредит у розмірі 16 000,00 грн, строком на 98 днів (а.с.17-22).
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав кошти у розмірі 16 000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.09.2025 №42-0209 (зв.а.с.14).
Відповідно до п.6 кредитного договору №25.12.2024-100001293 від 25.12.2024 процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (а.с.17-22).
Встановлено, що кредитний договір №25.12.2024-100001293 від 25.12.2024 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Е752 (а.с.17-22).
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Отже, факт укладення договору про надання позики між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним.
Однак, позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №25.12.2024-100001293 від 25.12.2024 заборгованість складає 32 273,20 грн, з яких: 14 457,52 грн; 7680,00 грн - неустойка; 10 135,68 грн проценти, які нараховані за період з 25.12.2024 по 01.04.2025 (а.с.14).
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за неустойкою, суд дійшов наступного.
Відповідно до п.15 кредитного договору №25.12.2024-100001293 від 25.12.2024 неустойка: 160,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с.17-22).
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №25.12.2024-100001293 від 25.12.2024 заборгованість з неустойки складає 7680,00 грн (а.с.14).
Частиною 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан який й досі триває.
За таких обставин саме положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану є спеціальною нормою, що повинна застосовуватись до спірних правовідносин.
Таким чином, нарахування неустойки відповідачу за невиконання зобов`язань по кредитному договору з боку позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за кредитними договорами, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №25.12.2024-100001293 від 25.12.2024 у сумі 24 593,20 грн, з яких: 14 457,52 грн основний борг; 10 135,68 грн проценти, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
В решті позовних вимог слід відмовити.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.2).
Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 32 273,20 грн, позов задоволений на суму 24 593,20 грн, тобто на 76,20%.
Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1845,87 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С. А. Цибізова