Провадження №2-др/748/15/25
Єдиний унікальний № 748/2644/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" листопада 2025 р. місто Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Костюкової Т.В.,
секретарі Гофрик К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові заяву відповідача - ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,
Представник позивача - Маюра Андрій Миколайович, діючи на підставі довіреності від 21.12.2023 та в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, 08.08.2025 в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області переплати пенсії у розмірі 101039,50 грн, яка виникла за період з 01.07.2023 по 30.11.2024, та понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.
У строк встановлений судом, відповідач подав відзив на позов, який одночасно направив стороні позивача. У відзиві ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог та зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які на даний час відповідач очікує понести в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції складає витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн, документальне підтвердження яких буде надано в строки, що передбачені абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України.
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2025 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, відмовлено.

13 жовтня 2025 року відповідач, ОСОБА_1 , подав до суду заяву про винесення додаткового рішення по цивільній справі №748/2644/25, щодо стягнення з позивача, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області, на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

У судове засідання, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, сторони не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності учасників справи, оскільки відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду такої заяви.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При вирішенні питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 ст.137 ЦПК України).

На зазначене звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат відповідачем надано договір №б/н про надання правової допомоги від 30 серпня 2025 року (а.с.88), акт прийому-передачі виконаних робіт для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) згідно договору про надання правової допомоги від 13.10.2025 у справі №7482644/25 (а.с.90), рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (а.с.89), квитанцію до прибуткого касового ордеру №1 від 13.10.2025 року щодо внесення 5000 грн відповідачем за договором від 30.08.2025 по справі №748/2644/25 (а.с.91), квитанцію АТ «Укрпошта», на підтвердження надсилання кореспонденції позивачу (а.с.86), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №419 від 05.12.2008 (а.с.92)

З вищезазначених доказів вбачається, що вартість правничої допомоги становить 5000 грн. перелік робіт, які були прийняті клієнтом визначені в акт прийому-передачі виконаних робіт для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) згідно договору про надання правової допомоги від 13.10.2025 у справі №7482644/25.

Згідно з правилами п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Пунктами 1 та 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У пунктах 34-47 Додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і відповідними нормами ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частинах 5 та 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У судовому засіданні встановлено, що під час подачі відзиву відповідачем повідомлено, що у відповідності до абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України докази його витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується матеріалами справи.

Зважаючи на те, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі ЄУ№748/2644/25 у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовлено, за таких підстав, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

З огляду на те, що розгляд справи відбувався без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а за даними супровідного листа рішення суду у справі на адресу відповідача було направлено 09.10.2025, то докази щодо понесених судових витрат надані суду 13.10.2025 року є поданими у встановлені ЦПК України строки.

За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що заява відповідача підлягає задоволенню, шляхом ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судових витрат, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, які на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та підтверджується матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.В.Костюкова