Справа № 446/1683/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т.І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

справа №446/1683/23,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача Савчук Олексій Любомирович;

відповідач Новояричівська селищна рада Львівського району;

представник відповідача Петро Соколовський,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2025 у провадження судді Котормус Т.І. надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_2 , в якій він просить визнати за нею ОСОБА_1 право власність в порядку спадкування за законом на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є спадкоємцем за законом свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вона має намір прийняти. Інших спадкоємців немає, оскільки діти спадкодавця своїми заявами відмовилась від прийняття спадщини. Зазначає, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка, входить право спадкодавця на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, а тому звернулась до суду.

Ухвалою суду від 11.02.2025 позовну заяву залишено буз руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

12.02.2025 позивачем недоліки вказані в ухвалі суду усунуто.

Ухвалою суду від 12.02.2025 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 31.03.2025 справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка не з`явилась, однак через канцелярію суду її представник подав клопотання про розгляд справи без їх участі та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заперечень щодо вимог позову не надавав.

З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Згідно з свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 02.10.1993, 02.10.1993 зареєстрували шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_5 (а.с.10).

Як видно з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , актовий запис №131 (а.с. 11).

За життя ОСОБА_3 заповіт не складав.

Відповідно до виписки з по господарської книги №277 від 07.05.2025, виданої Стиарояричівським старостинським округом, про те, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 відкрито на громадянина ОСОБА_3 , номер об`єкта ПГО №03-0089-1 в по господарській книзі №2 (а.с.27).

Згідно рішення Старояричівської сільської ради №17 від 23.01.1998, ОСОБА_6 передано у власність земельні ділянки площею 1,2100 га. для будівництва і обслугововування житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.30-31).

Як видно з акту виносу меж земельної ділянки і розбивки будівель та дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво, що ОСОБА_3 встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та надано дозвіл до закладки фундаментів (а.с.32).

Вказане також підтверджується рішенням Старояричівської сільської ради народних депутатів №16 (а.с.33).

Так, згідно з копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №064844, ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку 0,1260 га. для будивіництва житлового будинку (а.с.16).

Разом з тим, відповідно до довідки КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" від 11.07.2023 №3053, будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований (а.с.12),

Судом згідно з довідки №405 від 20.07.2023 виданої Старояричівським старостинським округом встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , разом з ним постійно проживали і були зареєстровані, зокрема ОСОБА_1 - дружина (а.с.13).

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №72307817, спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (а.с.14).

А згідно свідоцтва про право на спадщину від 01.05.2023, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку 0,1260 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Будучи спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка, позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте постановою державного нотаріуса Кам`янка-Бузької ДНК від 01.06.2023 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно, реєстрації права власності на будинок не проводилась (а.с.18).

Як вказано в позовній заяві позивача ОСОБА_1 , вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як визначено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Тобто спадкоємці за законом, за вказаних обставин, одержують право на спадкування почергово.

Так, як зазначено у ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 належить до числа спадкоємців за законом першої черги, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 не заявила відмови від спадщини, тому, в силу положень ст. 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Оцінюючи коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , суд встановив, що позивач, як дружина покійного самостійно виразила намір оформити свої спадкові права, оскільки спадщину прийняла. Інших спадкоємців окрім позивача не має, оскільки як видно з обставин справи, діти спадкодавця відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька.

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка має право на спадкування до майна його покійного батька.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач, як єдина спадкоємниця до майна її бвтька, підставно просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.

При цьому, сам факт відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин, як належність спадкодавцю цього майно.

Водночас, оскільки за правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності, то суд вважає також підставною вимогу позивачів про визнання за ними права власності на належну їм частину житлового квартири як членів робітничого двору.

У постанові Верховного суду від 27.05.2025 по справ №127/5819/20 зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Ураїни.

Разом з тим, як вказано у п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Одночасно, згідно постанови Верховного суду від 06.11.2019 у справі №559/375/16-ц, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 14.11.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Новояричівська селищна рада (, юридична адреса: пл. Єдності, 22, смт. Новий Яричів Львівського району Львівської області, 80465).

Суддя Т.І. Котормус