Провадження № 2-н/742/1238/25
Єдиний унікальний № 742/6245/25
УХВАЛА

іменем України

01 грудня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Циганко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на дитину,

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приписами ч. 2 ст. 160 ЦПК України визначено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.161ЦПК судовий наказ може бути видано, зокрема якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відтак, суть стягнення аліментів у наказному провадженні полягає в тому, що суд не викликає стягувача та платника аліментів до суду. Стягувач аліментів подає до суду відповідну заяву, із визначенням розміру аліментів відповідно до п. 4 ч. 1 ст.161ЦПК України та додає докази про наявність спільних дітей, їх проживання разом зі стягувачем.

Відповідно ч. 3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Вимоги, викладені в заяві, мають бути безспірними. Вимога про те, щоб із заяви про видачу судового наказу та поданих документів не вбачався спір про право, означає те, що цивільне правовідношення між заявником і боржником має бути чітко визначеним, а вимога заявника - повністю аргументована.

У наказному проваджені докази мають бути достатніми, щоб не виникало потреби в судовому розгляді справи, а вимоги чітко сформульованими та відповідати наданим доказам.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд встановив, що заявник просить видати судовий наказ щодо стягнення аліментів, проте з наданих документів убачається наявність спору про право, оскільки дитина народилася за кордоном, а батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, що потребує додаткової перевірки поданих документів, їх легалізації та підтвердження встановлених обставин. Тому, такі питання не можуть бути вирішені у наказному провадженні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога не є безспірною, а тому не може бути розглянута у порядку наказного провадження.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст.165ЦПК суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вимоги ст.164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статями 163-165,167,260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на дитину.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу, з підстави, передбаченої ч.9 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для звернення до суду із даною вимогою у спрощеному позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО