ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/975/25

Провадження № 22-ц/820/2248/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), П`єнти І. В., Янчук Т. О.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2025 року (суддя Никифорова Є. О., повне судове рішення складено 28 серпня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2025 року ТОВ «КОШЕЛЬОК», звертаючись до суду із вказаним позовом зазначало, що 14 вересня 2021 року з ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір № -462370 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн строком на 12 днів з відсотковою ставкою 1,65% в день та можливістю продовження строку користування кредитними коштами на 90 днів за ставкою 2,2% в день за кожен день користування кредитом. Згідно з пунктами 3.6. і 3.7. договору строк користування кредитними коштами був продовжений на 90 днів з 26 вересня 2021 року до 24 грудня 2021 року. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за договором виникла заборгованість у розмірі 31780 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом; 21780 грн - заборгованість за процентами.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» заборгованість за кредитним договором № -462370 від 14 вересня 2021 року в сумі 31780 грн, 2422,40 грн судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову в сумі 11980 грн та зменшення витрат на правову допомогу до 3000 грн. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Тому заявлені товариством вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами за період, який виходить за межі строку кредитування, задоволенню не підлягають. Як споживач фінансових послуг не був поінформований про дійсні умови кредитування.

У відзиві ТОВ «КОШЕЛЬОК» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 14 вересня 2021 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір № -462370 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту складає 10000 грн (пункт 1.1. договору); проценти за користування кредитом 2145 грн, які нараховуються за ставкою 1,65% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.3.2. договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.3.3. договору).

Згідно з пунктами 2.1., 2.2. договору кредит надається строком на 12 днів («Лояльний період»), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Сторони погодили, що встановлений в пункті 2.1. договору строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.

Кредит надається позичальнику, згідно з його заявою шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці (пункт 2.4. договору).

За змістом пунктів 3.1., 3.3. договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів, що є додатком до цього договору.

Відповідно до пунктів 3.6., 3.7, 3.8. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом, а саме зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду. З наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

ТОВ «КОШЕЛЬОК» виконало умови договору та через АТ «ТАСКОМБАНК» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам здійснило переказ грошових коштів на рахунок відповідача, що підтверджується листом АТ «ТАСКОМБАНК» № 34284/47.1 від 08 листопада 2024 року та повідомленням ТОВ «ТАС ЛІНК» про успішне зарахування коштів (картка клієнта НОМЕР_1 ).

За розрахунком ТОВ «КОШЕЛЬОК» загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № -462370 від 14 вересня 2021 року складає 31780 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом; 21780 грн - заборгованість за процентами (1980 грн - нараховано в межах Лояльного періоду; 19800 грн - нараховано за продовжений строк користування позикою).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Факт укладення кредитного договору відповідач не заперечує.

ТОВ «КОШЕЛЬОК» виконало свої зобов`язання за договором № -462370 від 14 вересня 2021 року та здійснило переказ грошових коштів у сумі 10000 грн на рахунок одержувача (картка № НОМЕР_1 ).

Відповідач зобов`язання за договором не виконав.

ТОВ «КОШЕЛЬОК» має право вимагати від відповідача повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором № -462370 від 14 вересня 2021 року.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на неправомірність нарахування позивачем процентів після закінчення 12 денного строку, оскільки, умовами укладеного між сторонами договору передбачено продовження строку користування кредитом, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду.

Оскільки відповідач у встановлений в договорі строк (12 днів) не виконав свої зобов`язання та не повернув грошові кошті в загальному розмірі 11980 грн (10000 грн кредит + 1980 грн проценти за користування за перші 12 днів), позивач відповідно до пунктів 3.6., 3.7, 3.8 договору нарахував проценти за користування коштами протягом наступних 90 днів.

Отже, проценти нараховані відповідно до умов договору.

Не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не був поінформований про дійсні умови кредитування, оскільки укладенню договору передувало ознайомлення позичальника з паспортом споживчого кредиту.

Не ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення на користь товариства витрат на правову допомогу у суді першої інстанції та необхідність їх зменшення до 3000 грн.

Надання професійної правничої допомоги підтверджується витягом з договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери», додатком від 15 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року.

Згідно з пунктом 1.2. додатку до договору розмір гонорару (винагороди) виконавця підлягає сплаті замовником виконавцю не пізніше 10 банківських днів від дати винесення судом рішення.

Витрати позивача на юридичну допомогу документально підтверджені.

Всупереч вимогам частини 6 статті 137 ЦПК України ОСОБА_1 не довів неспівмірність витрат товариства на правову допомогу.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку про їх стягнення з відповідача відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України.

Питання про витрати позивача на правничу допомогу у цивільній справі суд вирішив з урахуванням складності справи, обґрунтованості витрат, критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру і підстав для їх зменшення немає.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді І. В. П`єнта

Т. О. Янчук