ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1295/23 Номер провадження 22-ц/814/336/25Головуючий у 1-й інстанції Романенко О.О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Дряниця Ю.В.,

судді Лобов О.А., Чумак О.В.,

секретар: Чемерис А.К.

за участю: адвоката Болтіка А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Керімова Аліка Заміровича на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 26 червня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Керімов А.З. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06.06.2023 року о 18 годині 00 хвилин на 315 км АД М-03 Київ-Харків-Довжанський від с. Циганське в напрямку м. Решетилівка за участю транспортних засобів TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 03.08.2023 року по справі № 546/660/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, встановлено, що ОСОБА_2 грубо порушені пункти 12.1 та 13.1 ПДР України, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспорті засоби TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 та VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_2 отримали механічні пошкодження та його провина доведена поза розумним сумнівом.

Внаслідок ДТП транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, загальна сума відновлювального ремонту відповідно до рахунків на оплату становить 199 713 грн. 60 коп.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_2 застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» , яка виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 145 488 грн. 46 коп., що не покриває вартості відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 .

Оскільки страхового відшкодування для повного покриття збитків позивача на відновлювальний ремонт транспортного засобу недостатньо, то на думку позивача з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди 199 713 грн 60 коп та страховим відшкодуванням 145 488 грн 46 коп у розмірі 54 225 грн 14 коп.

Окрім того, внаслідок ДТП позивачу заподіяно психологічні (моральні) страждання, які підлягають відшкодуванню, з врахуванням характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань останнього, враховуючи характер немайнових втрат, протягом тривалого часу. Через те, що відповідач не визнавав своєї вини у скоєному ДТП, намагався ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності, відмовився відшкодовувати різницю страхової виплати та понесених витрати позивачем на відновлення транспортного засобу, то ці обставини також призвели до сильних переживань позивача, великих незручностей та незапланованих великих витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Таким чином, на думку позивача, моральна шкода завдана йому відповідачем підлягає відшкодуванню в розмірі 50 000, 00 грн.

Крім того, позивач зазначав, що між ОСОБА_1 та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «Керімов та партнери» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/10 від 01.10.2023 року, розмір гонорару за яким складає 15 000,00 грн., а також позивачем понесено витрати на сплату судового збору у загальному розмірі 2 147, 20 грн.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП, що сталася 06.06.2023 о 18 годині 00 хвилин на 315 км АД М-03 Київ-Харків-Довжанський від с. Циганське в напрямку м. Решетилівка за участю транспортних засобів TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_3 та VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_4 у розмірі 54 255, 14 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану внаслідок ДТП, у розмірі 50 000 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. та понесені витрати на сплату судового збору в повному обсязі.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 26 червня 2025 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Керімов А.З., до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «СК«ПРОВІДНА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 27 167,69 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 751, 52 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 250,00 гривень.

З рішенням суду не погодився позивач. У доводах апеляційної скарги вважає висновки районного суду в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на правничу допомогу помилковими.

Зокрема вказує, що районним судом залишено поза увагою, що позивач поніс фактичні витрати на підставі яких просив стягнути суд матеріальну шкоду у вигляді витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджуються відповідним актом виконаних робіт, рахунками на оплату та квитанціями про сплату виконаних послуг ТОВ «АРТСІТІ».

Звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, на яку також посилається районний суд, зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Наводить постанови Верховного Суду з аналогічними по суті висновками.

Зазначає, що у вказаних постановах Верховного Суду містяться висновки про те, що з винного водія необхідно стягувати різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням. Фактична вартість ремонту транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до рахунків на оплату становить 199 713 грн. 60 коп., ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 145 488 грн. 46 коп., таким чином різниця між фактичною вартістю ремонту та страховою виплатою становить 54 225 грн. 14 коп.

Позивач вважає, що суд першої інстанції всупереч власним посиланням на вищевказану судову практику, доходить висновку, що належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача є Звіт №70-D/12/99 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» від 04.07.2023 та додані до нього документи, а саме висновок про вартість майна, копія контрольного листа №70-D/12/99, роздруківка ремонтної калькуляції № від 06.06.2023.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам наданих позивачем на обґрунтування понесених фактичних (реальних) витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу ТОYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 та хибно дійшов висновку про стягнення матеріальної шкоди спираючись на Звіт №70-D/12/99 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» від 04.07.2023, у зв`язку із чим не повно з`ясував усі обставини справи, не врахував понесені Позивачем реальні витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, чим саме виніс частково необґрунтоване рішення.

Крім того, вказує, що між ОСОБА_1 та адвокатом Керімовим А.З. укладено договір про надання правової допомоги, умовами якого передбачена фіксована сума гонорару 15000 грн., яку має сплатити Клієнт в рамках договору № 01/10 від 01.10.2023 року, зазначена сума погоджена та за домовленістю сторін відповідно до п. 7 Детального опису виконаних робіт, а отже не може бути оспорювана, так як це порушує принцип свободи договору.

Просить суд частково скасувати рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 26.06.2024 в частині відмови у задоволенні стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, в розмірі 27 057 грн. 45 коп. Ухвалити нове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, задовольнити в повному обсязі додатково стягнувши суму у розмірі 27 057 гривень 45 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу та понесені витрати на сплату судового збору в повному обсязі. В частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 27 167,69 грн та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 10 000,00 грн рішення районного суду залишити без змін.

Представником відповідача надано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Зазначає, що оскільки у даному спорі підлягає відшкодуванню оцінена шкода в виді витрат на відновлювальний ремонт, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, то оцінка такої шкоди вимагає спеціальних знань і має відповідати законодавству, а не визначатися розсудом потерпілого. Єдиним належним доказом суми вказаного відшкодування є висновок судового експерта чи звіт незалежного оцінювача, складені після проведеного дослідження із застосування наукового підходу та спеціальних знань. Отже, на доведення розміру відшкодування належним доказом в суді є висновок автотоварознавчої експертизи чи звіт оцінювача, яким враховується обсяг та характер пошкоджень автомобіль та ринкова вартість запасних частин та ремонтних робіт.

Звертає увагу, що оскільки рахунок на оплату №5412 від 27.06.2023 р. містить чималу кількість робіт та товарів та сукупна їх вартість значно перевищує вартість матеріального збитку відповідно до звіту №70-D/12/99 він не може однозначно підтверджувати зв`язок між всіма тими роботами, які були проведені відповідно до рахунку на оплату, вартість яких складає 197 552 грн та ДТП, винуватцем якого є ОСОБА_2 . Тобто, ремонт авто TOYOTA LAND CRUISER 150 (державний номер НОМЕР_5 ), який був проведений ТОВ «АРТСІТІ» не має офіційно встановленого причинно-наслідкового зв`язку з ДТП. В той же час, звіт №70-D/12/99 складений відразу після ДТП належним суб`єктом оцінки та відповідно до вимог, затверджених Методикою визначає дійсну вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150 (державний номер НОМЕР_1 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 06.06. 2023 p.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 червня 2023 року о 18:00 годині ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить АТ «А-БАНК» та застрахований у ПАТ «Провідна», рухаючись на 315 км АД М-03 Київ-Харків-Довжанський від с. Циганське в напрямку м. Решетилівка, в порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 , який застрахований у АТ «Просто-Страхування» та яким керував власник ОСОБА_1 , що рухався попереду в попутному напрямку прямо, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується копією постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 03.08.2023 (справа №546/660/23, провадження №3/546/396/23) (т.1 а.с.15-18).

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 03.08.2023 (справа №546/660/23, провадження №3/546/396/23) ОСОБА_2 визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. Постанова набрала законної сили 14.08.2023 (т.1 а.с.15-18).

Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.08.2022, вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.22).

З копії полісу ЕР №212478185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вбачається, що страхувальником ОСОБА_1 застраховано транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 у страховика АТ «Просто-страхування». Страхова сума на одного потерпілого становить триста двадцять тисяч, за шкоду заподіяну майну сто шістдесят тисяч, розмір франшизи дві тисячі шістсот гривень. Строк дії полісу з 00 годин 00 хвилин 16.12.2022 до 15.12.2023 включно. Дата реєстрації Договору в єдиній ЦБД щодо ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів 13.12.2022 (т.1 а.с.23).

Відповідно до витягу перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» №210441622 на ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_2 є діючим на 06.06.2023. Страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНЕЗ з 19.05.2023 (т.1 а.с.24).

Згідно копії виписки по картці/рахунку НОМЕР_6 і додатковим рахунком договору SAMDNFF12 від 21.08.2013 за період 21.09.2023 за період 21.09.2023 ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснено ОСОБА_1 безготівкове зарахування: opl.strakh.vidsh.zh.doh.№ 210441622, zh. Akt № TZ АKh0306КА Bez PDV у сумі 145 538, 46 грн (т.1 а.с.25).

Відповідно до акту виконаних робіт № СІ-009418 від 27.06.2023 року ТОВ «АРТСІТІ», копії чеку ТОВ «АРТСІТІ» №16673, вбачається, що ОСОБА_1 понесено витрати на огляд транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 з метою встановлення пошкоджень та об`єму подальшої роботи щодо відновлення транспортного засобу в розмірі 2 191 грн 20 коп (т.1 а.с.26,27).

Згідно рахунку на оплату № 5412 від 27.06.2023 ТОВ «АРТСІТІ» видано ОСОБА_1 рахунок на оплату відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 на суму 197 522 грн 40 коп. Рахунок дійсний до сплати до:27.06.2023 (т.1 а.с.29).

Відповідно до рахунків на оплату № 4215 від 28.06.2023,чек №16681 (т.1 а.с.30,31); № 4252 від 29.06.2023, чек №16733 (т.1 а.с.32,33); № 5134 від 01.08.2023. чек №17745 (т.1 а.с.34,35); № 5182 від 02.08.2023, чек №17803 (т.1 а.с.36,37) виставлених ТОВ «АРТСІТІ» ОСОБА_1 за відновлювальний ремонт транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 сплачено грошові кошти на загальну суму 199 798 грн. 00 коп. Переплату у розмірі 2 275 грн 60 коп повернуто позивачу.

З копії фотокарток №№1-4, на яких зображено пошкодження ТЗ TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 , завданих транспортному засобу в результаті ДТП 06.06.2023, вбачається, що у транспортного засобу наявні механічні ушкодження задньої частини кузова (т.1 а.с. 122-123).

Відповідно до отриманого Звіту №70-D/12/99 Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 04.07.2023, наданого оцінювачем ОСОБА_3 ( ФОП ОСОБА_3 . Свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №146 від 13.06.2017), вбачається, що:

ринкова вартість КТЗ 1720325, 74 визначена за порівняльним підходом;

значення коефіцієнта фізичного зносу 0.0;

вартість відновлювального ремонту 172706, 15 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали);

вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу 172706, 15 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали);

вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ 145538, 46 грн (без врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали);

вартість нормо-години робіт: ремонтні роботи -550,00 грн малярні роботи -600, 00 грн.

На підставі виконаних досліджень та рекомендацій зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150 (державний номер НОМЕР_1 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 06.06.2023 складає 172706, 15 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали) (т.1 а.с.158, а.с.177. т.2 а.с.6).

Згідно висновку про вартість майна, наданого оцінювачем ОСОБА_3 (ФОП ОСОБА_3 . Свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №146 від 13.06.2017), вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150, державний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження визначена за витратним підходом і складає 172706, 15 грн з урахуванням ПДВ. Ринкова вартість TOYOTA LAND CRUISER 150, державний номер НОМЕР_1 визначена за порівняльним підходом і складає 1720325, 74 грн. При оцінці використовувались наступні методичні підходи: витратний-для визначення вартості відновлювального ремонту і порівняльний-для визначення ринкової вартості КТЗ до моменту пошкодження. На підставі виконаних досліджень, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику майна TOYOTA LAND CRUISER 150, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження станом на 06.06.2023, складає 172706,15 грн з урахуванням ПДВ (т.1 зворотній бік арк. 158-161, 178-183, т. 2 а.с. зворотній бік а.с.6-9).

Із копії сертифікату №807/20 суб`єкта оціночної діяльності від 08.09.2020, вбачається, що сертифікат виданий ОСОБА_3 за напрямами оцінки майна, щодо яких дозволена практична оціночна діяльність Спеціалізація в межах напрямів оцінки: 1. «Оцінка об`єктів у матеріальній формі»; 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів» (т. 1 зворотній бік арк.161, а.с.184, т. 2 зворотній бік а.с. 9).

З копії посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ№8547-ПК від 03.03.2023, вбачається, що посвідчення видане ОСОБА_3 про те, що останнім підвищено кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об1єктів у матеріальній формі та спеціалізаціями в межах напряму 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів» (т. 1 зворотній бік арк.161, а.с.185, т. 2 зворотній бік а.с. 9).

Згідно копії контрольного листа №70-D/12/99, вбачається, що вартість ремонту транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150 реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 172706, 15 грн (т.1 а.с.162, т. 2 а.с.10).

З фотокопії протоколу огляду транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150 д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що 27.06.2023 було здійснено огляд вказаного транспортного засобу та зафіксовано наявні механічні пошкодження ( т.1 зворотній бік а.с.162 -163, а.с.186-188, т. 2 зворотній бік а.с.10-11).

З роздруківки ремонтної калькуляції № від 06.06.2023, здійсненої в системі AUDATEX, зведених даних по розрахунку вбачається, що вартість відновлювального ремонту ТЗ TOYOTA LAND CRUISER 150 д.н.з. НОМЕР_1 складає 172 706,15 грн ( т.1 а.с. зворотній бік а.с.167-169, а.с. 196-200).

Згідно копії повідомлення №1 про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з повідомленням про настання збитку, спричиненого в наслідок ДТП, яке сталося за участю транспортного засобу страхувальника ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», майну потерпілого TOYOTA LAND CRUISER 150 «PRADО», реєстраційний номер ТЗ НОМЕР_1 , 2020 року випуску, який належить ОСОБА_1 , номер полісу ОСЦПВ ЕР№212478185, строк дій полісу з 16.12.2022 до 15.12.2023. страхова компанія АТ «ПРОСТО-страхування». Страхувальник ОСОБА_2 , ТЗ знаходився під керуванням страхувальника, страховий поліс ОСЦПВ №210441622 від 08.08.2022, ТЗ страхувальника VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_4 . ДТП відбулось 06.06.2023 о 18 годині 00 хвилин на 315 км АД М-03 Київ-Харків-Довжанський. Повідомлення містить зазначення обставин ДТП та перелік пошкоджень майна потерпілого ОСОБА_1 . Повідомлення підписано ОСОБА_1 15.06.2023 та не містить письмових зауважень до змісту вказаного документу (т.2 а.с.4);

З заяви №1 про виплату страхового відшкодування, вбачається. що ОСОБА_1 15.06.2023 звернувся з відповідною заявою до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», у даній заяві повідомив реквізити банківської установи, а саме: номер транзитного рахунку банку та номер карткового рахунку на який він бажає отримати страхове відшкодування шкоди (т.2 а.с.5).

Із копії страхового акту № 2300391 від 19.09.2023 за договором (полісом) страхування ОСЦПВ, кінцевий період виплат 22.09.2023, вбачається, що отримувачем/потерпілим є ОСОБА_1 , страхувальник ОСОБА_2 , страховий поліс №210441622 від 07.08.2022, термін дії з 08.08.2023 по 07.08.2023, дата події: 06.06.2023, місце події: АД Київ-Харків-Довжанський, дата прийняття заяви страхувальника про подію 06.06.2023, дата приймання заяви потерпілого про виплату страхового відшкодування 15.06.2023, загальна сума збитку (за розрахунком спеціаліста) 145 538, 46 грн, всього до виплати підлягає 145 538, 46 грн (т.2 а.с.16).

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд вказав, що автотоварознавча експертиза чи звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку позивачем не проводились та дійшов висновку, що стороною позивача не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказам, зокрема висновками експерта, спеціаліста або оцінювача те, що вартость відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150 д.н.з. НОМЕР_1 становить 199 713 грн 60 коп, тобто позивачем недоведено необхідність збільшення вартості відновлювального ремонту із застосуванням методики порівняно із розміром відновлювального ремонту визначеного оцінювачем, який подано страховою компанією та з яким погодився позивач. Акти виконаних робіт та чеки надані позивачем не доводять необхідність здійснення витрат у більшому розмірі, ніж встановлено страховою компанією.

Районний суд дійшов висновку, що доведена належними та допустимими доказами вартість відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150 д.н.з. НОМЕР_1 становить 172 706, 15 грн.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд вказав, що розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в сумі 50 000 грн є завищеним, виходячи із засад розумності і справедливості, тому дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково у розмірі 10 000,00 грн.

Розподіляючи судові витрати, районний суд керувався принципом пропорційності витрат до задоволених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як встановлено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц).

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Так, визначаючи розмір завданої позивачу шкоди, районний суд взяв до уваги Звіт №70-D/12/99 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» від 04.07.2023.

З дослідженого Звіту №70-D/12/99 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» від 04.07.2023, наданого оцінювачем ОСОБА_3 (ФОП ОСОБА_3 . Свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №146 від 13.06.2017), районним судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 172706, 15 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ 145538, 46 грн (без врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали).

Вказаний звіт є письмовим доказом у відповідності до ст. 95 ЦПК України.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що зазначений звіт про оцінку є належними доказами на підтвердження завданих позивачу збитків.

Так, вказаний Звіт складено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика) та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Позивач, заперечуючи у доводах апеляційної скарги щодо врахування судом саме такої суми матеріальних збітків не довів належним чином, що оцінювачем зроблено помилкові висновки щодо вартості відновлювального ремонту.

В оцінці зазначених обставин апеляційний суд під час перегляду цієї справи враховує правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 61-13823св18, відповідно до якого відсутні підстави для визнання необґрунтованим визначеного страховиком розміру збитку відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і у такому разі потерпілий може спростувати визначений страховиком розмір шкоди шляхом проведення судової експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було ініційоване питання проведення експертизи з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Отже, районний дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог. Обставин, встановлених місцевим судом, позивачем у апеляційній скарзі не спростовано.

Щодо доводів апеляційної скарги про розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі № 755/10947/17 Великою Палатою Верховного Суду висловлено правову позицію, згідно якої, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року справа № 686/5757/23 провадження № 14-50цс24 наведено наступний правовий висновок.

У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, колегія суддів доходить висновку, що районний суд дійшов вірного висновку, щодо часткового відшкодування заявленого представником позивача розміру судових витрат, понесених в суді першої інстанції, та вірно керувався принципом пропорційності розміру відшкодування судових витрат задоволеній частині позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги правильність цих висновків не спростовують та зводяться до незгоди апелянта з рішенням суду та переоцінки доказів на власну користь.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

За вказаних обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Керімова Аліка Заміровича - залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 26 червня 2024 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : О.А.Лобов

О.В. Чумак