Провадження № 2-з/127/44/25
УХВАЛА

19 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши заяву Вінницької міської ради про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Вінницька міська рада звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить накласти арешт на 9/50 частки будинку АДРЕСА_1 , належної на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної частки будинку.

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року по справі №127/35277/24 задоволено заяву ОСОБА_1 та встановлено факт його постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі цього рішення ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом четвертої черги звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В. Б. та, отримавши свідоцтво про право на спадщину, зареєстрував за собою речове право на нерухоме майно спадкодавця, а саме 9/50 частки будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, постановою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року задоволено апеляційну скаргу Вінницької міської ради та скасовано рішення суду першої інстанції по справі №127/35277/24, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем залишено без розгляду. Заявник вказує, що на даний час між ним та ОСОБА_1 існує спір щодо права власності на вказане спадкове майно після ОСОБА_2 , адже воно має ознаки відумерлості та має відійти у власність територіальної громади м. Вінниці. Наразі майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 на підставі рішення суду, яке скасоване, а отже існує можливість його відчуження та визання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності на 9/50 часток будинку по АДРЕСА_1 шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, невжиття яких може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Як слідує з наданих до заяви доказів рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року по справі №127/35277/24 задоволено заяву ОСОБА_1 та встановлено факт його проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , з 2017 року до дня смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії інформаційної довідки №444642755 від 23 вересня 2025 року з Державного реєстру речових прав за громадянином ОСОБА_1 16 травня 2025 року зареєстровано право спільної часткової власності на 9/50 частки домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 347 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Запис про реєстрацію права власності в державному реєстрі здійснено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. на підставі свідоцтва про право на спадщину №3105, виданого цим приватним нотаріусом 16 травня 2025 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Вінницької міської ради задоволено та скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року по справі №127/35277/24, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем залишено без розгляду. У постанові судом вказувалось на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства при розгляді заяви ОСОБА_1 , зокрема неможливість розгляду цієї заяви у порядку окремого провадження, оскільки як слідує із матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 та виходячи з положень ст. 1277 ЦК України існує спір про право щодо спадкового майна.

Наразі право власності на вказане майно зареєстроване за ОСОБА_1 .

Відтак у заявника наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно та забороню вчинення певних дій.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено вище заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності за ОСОБА_1 на 9/50 частки будинку АДРЕСА_1 шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права.

За матеріалами заяви ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №3105, виданого 16 травня 2025 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б., належить 9/50 частки будинку АДРЕСА_2 .

Суд дійшов висновку, що застосування того виду забезпечення позову як накладення арешту на частку в майні, яке в порядку спадкування було зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 , є співмірним із майбутніми вимогами, адже з огляду на виниклі між сторонами спірні правовідносин цілком охоплюється предметом позову, а тому вважає за можливе задовольнити заяву в цій частині.

Такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача та не завдасть власнику майна шкоди чи збитків, а лише тимчасово унеможливить розпорядження цим майном до вирішення спору в суді.

Що стосується заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної частки будинку, як-то пропонує заявник, то слід врахувати, що арешт як вид забезпечення позову полягає крім іншого в проведенні опису майна і забороні розпоряджатися ним до вступу рішення в законну силу або до зняття арешту, а в разі потреби в обмежені права користуватися майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам, тому суд не вбачає доцільним та обґрунтованим застосування до даного виду забезпечення позову ще додатковий вид. При цьому суд звертає увагу, що арешт має комплексний характер регламентованої законом поведінки повноважних на те органів і посадових осіб.

За таких обставин, враховуючи предмет спору у цій справі, не є необхідним і співмірним додатково забороняти органам держреєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна. Заявником необґрунтовано необхідність та доцільність вжиття цього додаткового заходу забезпечення позову та наразі його невжиття при застосуванні арешту майна не може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він має звертатися до суду.

Суд також зазначає, що забезпечення позову має тимчасовий запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Відповідно до частини першої та другої ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 149, 151-154, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Вінницької міської ради (, зареєстроване місцезнаходження за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 9/50 частки будинку АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину №3105, виданого 16 травня 2025 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б.

В іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі та відповідним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: