Справа № 159/6260/25
Провадження № 2/159/2033/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивача - не з`явився,

представника позивача - не з`явився,

відповідачів - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені якого діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), до Вельцької сільської ради Ковельського району Волинської області (45081, Волинська область, Ковельський район, с. Велицьк) про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ), від імені якої діє представник ОСОБА_2 (далі представник позивача або ОСОБА_2 ), звернувся в суд з позовом до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області (далі відповідач) про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_3 . Від імені ОСОБА_4 заповіти не посвідчувалися. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все майно, яке йому належало. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3 , шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. До складу спадщини ОСОБА_4 ввійшли всі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 . Після смерті ОСОБА_4 його дружина та дочка не зверталася до нотаріуса, щоб оформити спадщину, спадкова справа не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 . Заповіти від імені ОСОБА_5 не посвідчувалися. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все майно, яке їй належало в тому числі і на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 , яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 , прийняла її дочка ОСОБА_3 шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. До складу спадщини ОСОБА_5 ввійшли всі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 , який вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 .Після смерті ОСОБА_5 її дочка не зверталася до нотаріуса, щоб оформити спадщину, спадкова справа не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 .Заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувалися.Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все майно, яке їй належало в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 , який вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 та мами ОСОБА_5 .Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла позивач, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2024 (справа № 159/5390/24).

Після смерті ОСОБА_3 в приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О. В. було заведено спадкову справу №13/2025.Інших спадкоємців, які прийняли і претендують на спадщину після смерті ОСОБА_3 немає. Діти спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спадщину не прийняли і на її не претендують, про що подали відповідні заяви нотаріусу.

На даний час позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 щодо оформлення спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 нотаріус повідомила, що на нього відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі наведеного позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як на підставу своїх вимог посилається на положення статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1269, 1296 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Велиицька сільська рада Ковельського району Волинської області у заяві про розгляд справи за її відсутності від 16.09.2025 повідомила про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою від 05.09.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребував у приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В. письмові докази, підготовче засідання у справі призначив на 06.10.2025, ухвалив здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Ухвалою суду від 06.10.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 14.11.2025.

У судове засідання 14.11.2025 учасники справи не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечив.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу№ 8 від 21 серпня 2025, підтверджується реєстрація 22.12.1958 Підрізькою сільською радою Ковельського району Волинської області шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу ОСОБА_11 .

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 6 від 06 вересня 2024, стверджується народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 , батьком якої є ОСОБА_4 , а мамою ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про народження від 12.06.1986 серії НОМЕР_1 , стверджується народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 батьком якої є ОСОБА_4 , а мамою ОСОБА_5 .

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу№ 0 від 24 квітня 2024, підтверджується реєстрація 05.06.1994 Сільцівською сільською радою Ковельського району Волинської області шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу ОСОБА_14 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , у віці 55 років, в м. Ковель Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.03.2025, серії НОМЕР_2 , виданого повторно.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 , у віці 72 років, в с. Сільце Ковельського району Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.01.2008, серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_3 , у віці 59 років, в с. Сільце Ковельського району Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.06.2021, серії НОМЕР_4 .

Витягом з погосподарської книги №2 за 2008 рік підтверджується, що по особовому рахунку № НОМЕР_5 будинок з надвірними будівлями і спорудами належав ОСОБА_4 , рік побудови 1958.

Технічним паспортом на житловий будинок в АДРЕСА_3 , складений ФОП ОСОБА_15 16.05.2025, стверджується наявність будинку загальною площею 48,0 м.кв.

Вартість житлового будинку в АДРЕСА_3 складає 63652,00 грн. відповідно до висновку про вартість нерухомого майна №163-Н від 16.05.2025.

Випискою з рішення Сільцівської сільської ради №15/7 від 12.11.1993 підтверджується надання ОСОБА_4 земельних ділянок площею 0,60 га, у с. Сільце для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства.

Довідкою виданою Велицькою сільською радою Ковельського району Волинської області № 603 від 21.08.2025 підтверджується, що в АДРЕСА_3 був зареєстрований та проживав ОСОБА_4 із 1968 року і був виписаний в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім нього на час його смерті були зареєстровані і проживали: - із 1968 року по день смерті його дружина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - із 1968 року по день смерті його донька ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Довідкою виданою Велицькою сільською радою Ковельського району Волинської області № 59 від 23.01.2024 підтверджується, що у погосподарській книзі за 2008-2023 року у АДРЕСА_3 рахувалося господарство у якому була зареєстрована та проживала ОСОБА_5 із 1960 року і була виписана в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім неї на час її смерті була зареєстрована і проживала із 1962 року по день смерті її донька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Волиньпроект» від 10.04.2024, №1880/01-04 право власності на житловий будинок станом на 31.12.2012 за адресою АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В. від 03.09.2025 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на спадкове майно.

Копією спадкової справи № 13/2025 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 підтверджується, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті її сестри ОСОБА_3 . Інші спадкоємці: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , від прийнятття спадщини відмовились. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину 11.03.2025 після смерті її сестри ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається із земельних ділянок.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

За приписами постанови Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 №5-24/26 Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах запис у погосподарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про державнуреєстрацію речовихправ нанерухоме майнота їхобтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстроване в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Вищезазначена позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Отже, суд дійшов висновку, що право власності у ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_3 виникло з моменту його побудови у 1958 році (такий рік побудови вказаний у витягу з погосподарської книги) відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР).

Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР до першої черги спадкоємців за законом належать у рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 (дочка) та ОСОБА_5 (дружина) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , проживали у будинку АДРЕСА_3 , отже фактично вступили у його володіння, а тому прийняли спадщину.

Крім того, ОСОБА_3 після смерті її матері ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 , проживала у будинку АДРЕСА_3 , а тому вважається такою, що прийняла спадщину після матері.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 прийнявши спадщину після смерті її сестри ОСОБА_3 , має право на отримання у власність спадкового майна, до якого також входить будинок АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Постановою від 03.09.2025 нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини, з підстав відсутності на зазначені вище будинки правовстановлюючих документів.

За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області необхідно задовольнити повністю визнавши за нею право власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, однак представник позивача у заяві від 12.11.2025 просив судовий збір залишити за ним, суд не стягує з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 968,90 грн.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач: Вельцької сільської ради Ковельського району Волинської області (45081, Волинська область, Ковельський район, с. Велицьк; ).

Повне судове рішення складене 20.11.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ