справа № 175/483/25
провадження № 2/175/1843/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" листопада 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Зубченка Б.С., представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання права на отримання грошової виплати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (зміна назви суду на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» №4273-IX, який набув чинності 25 квітня 2025 року на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області) з позовною заявою до Міністерства оборони України про визнання права на отримання грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 10.08.2022 року позивачка отримала сповіщення про загибель свого дядька - ОСОБА_4 , який загинув під час виконання бойових дій. З метою отримання грошової допомоги позивач звернулася до Міністерства оборони України, проте отримала відмову, у зв`язку з тим, що неможливо встановити чи є ОСОБА_2 членом сім`ї загиблого яка перебувала на його утриманні. Позивач з даної відмовою Міністерства оборони України не погоджується, оскільки є єдиною родичкою загиблого ОСОБА_4 , та мала з ним тісні родинні стосунки, при житті ОСОБА_4 допомагав позивачці, вони вели спільний побут, крім того, остання прийняла спадщину після його смерті. З урахуванням вищезазначеного, позивачка звернулася до суду з заявою про визнання за нею права на отримання грошової виплати у зв`язку з наявністю спільного побуту, взаємних прав та обов`язків та родинних відносин з ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року відмовлено у відкритті провадження.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2025 року ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду.

18.08.2025 року від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано достатніх доказів, на підставі яких можна встановити факт проживання ОСОБА_2 разом із рідним дядьком ОСОБА_4 та наявності у них спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, зокрема, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що померлий дядько матеріально допомагав позивачу та періодично проживав з нею, що притаманно родичам, а не членам сім`ї. Отже, те, що позивачка була єдиною рідною людиною загиблого військовослужбовця, не підтверджує факт їх спільного проживання та наявність прав та обов`язків, як членів однієї сім`ї.

Засобами поштового зв`язку від представника позивачки був надісланий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що доводи відповідача викладені в відзиві є необґрунтованими та такими, що порушують права позивача.

В судовому засіданні позивачка та його представник підтримали позовну заяву та просили її задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні також були допитані свідки, які повідомили наступне.

Свідок ОСОБА_5 зазначила суду, що вона є сусідкою позивачки, її померлий дядько ОСОБА_4 проживав окремо, проте вона бачила як дядько постійно приходив у гості до позивачки та проводив з нею багато часу.

Допитана у якості свідка ОСОБА_6 вказала, що вона є сусідкою позивачки, ОСОБА_4 є її рідним дядьком, до якої він ставився як до доньки, допомагав їй по господарству, приходив на свята з подарунками.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що вона живе поряд з позивачкою, а померлий ОСОБА_4 проживав з нею на одній вулиці. Крім того, зазначила, що позивачка та її дядько перебували в гарних родинних відносинах.

Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого "Майським сел. ЗАГС" Синельниківського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис № 5. Батьком дитини записаний ОСОБА_8 , матір`ю - ОСОБА_9 .

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис №30.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 06.04.2017 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено актовий запис №18.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Булаховським відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_11 , про що зроблено актовий запис № 2. Батьком дитини записаний ОСОБА_12 , матір`ю - ОСОБА_13 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпропетровської області Дніпропетровської області 02.07.2010 року, ОСОБА_14 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 , про що зроблено актовий запис №04. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_15 , ОСОБА_15 .

Як вбачається зі сповіщення про смерть №3173 від 10.08.2022 року, механік водій електрик відділення управління штабу батальйону взводу зв`язку НОМЕР_6 механізованого батальйону, старший солдат ОСОБА_4 , 1971 року народження, при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та мужність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу н.п. Бражківка, Ізюмського району, Харківської області.

Зі змісту свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що зроблено актовий запис №1012. Також, з лікарського свідоцтва про смерть №471 від 13.08.2022 року, виданого Комунальним закладом охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , хвороба, що призвела до смерті - мінно-вибухова травма лівої пахової ділянки з розтрощенням кісток тазу та стегнової артерії.

У відповідності до довідки про причину смерті №471 від 13.08.2022 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , причина смерті - мінно-вибухова травма лівої пахової ділянки з розтрощенням кісток тазу та стегнової артерії.

ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з запитом щодо надання інформації про наявність актового запису цивільного стану про шлюб та народження дітей відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , на що 21.09.2022 року було отримано відповідь №1407/20.8-20, з якої вбачається, що актового запису про шлюб та актового запису про народження як «батько» за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено. В архіві Відділу актового запису про шлюб та народження дітей за вказаними вище параметрами також не виявлено.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про спадщину за законом від 07.07.2023 року №428, №430, №432, та від 25.03.2024 року №246, посвідченого та виданого приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О. за спадковою справою 25/2022 встановлено, що ОСОБА_2 10.01.1991 року є племінницею ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , та прийняла спадщину на все майно, що належало ОСОБА_4 .

Зі змісту акту про встановлення факту проживання спільним побутом засвідченого сусідами-свідками: ОСОБА_7 та ОСОБА_16 від 01.07.2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 останні 5 років проживала спільним побутом з ОСОБА_4 . Також зазначено, що ОСОБА_4 був дуже близькою людиною ОСОБА_2 , завжди був поруч з нею, заміняв їй батька. Допомагав їй з побутовими питаннями: купував їжу, речі, допомагав матеріально, допомагав по господарству: робив ремонт у будинку. Час від часу проживав разом з нею. ОСОБА_4 мав спільний побут з ОСОБА_2 , адже ближче ніж вона у нього нікого не було.

ОСОБА_2 було надіслано звернення до фінансово-економічною служби військової частини НОМЕР_8 стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю дядька ОСОБА_4 .

03.04.2024 року фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_8 було розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо невиплати грошового забезпечення загиблого дядька ОСОБА_4 та надано відповідь у формі листа за №613/3809, зі змісту якого вбачається, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги рішення не прийнято.

Також, зі змісту відповіді фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_8 від 20.05.2024 року №619/6779 вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_9 від 27.02.2024 року №1655 «Про порядок організації виплати грошового забезпечення та інших належних коштів членам сімей загиблих, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісті відсутніх (безвісти зниклих) військовослужбовців військової частини НОМЕР_9 », було призначено комісію військової частини НОМЕР_9 .

ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Військової частини НОМЕР_8 щодо отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №18. На звернення ОСОБА_2 фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_8 були надані наступні відповіді від 27.12.2023 року №613/6065, від 07.02.2024 року №613/1247, від 23.04.2024 року №613/5272 та від 20.05.2024 року №613/6800, зі змісту яких вбачається, що документи були відпрацьовані та разом з висновком направлені на розгляд комісії до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення (вих. № 7/13672/2 від 12.04.2023 року). Станом на час надання відповіді на запит рішення комісії відсутнє.

Також, відповідно до листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 27.05.2024 року №7/18411/19 було повідомлено ОСОБА_2 про те, що Міністром оборони України затверджені протоколи засідання комісії Міністерства оборони України стосовно призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги гр. ОСОБА_2 , племінниці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_7 у період дії воєнного стану старшого солдата ОСОБА_4 . При цьому, згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.06.2023 року №9/д встановлено, що за поданими ОСОБА_2 документами неможливо встановити, чи є племінниця загиблого особою, що перебувала на утриманні ОСОБА_4 . Крім цього, за поданими документами про місце реєстрації племінниці неможливо встановити, що вона проживала разом зі своїм дядьком, вела з ним спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що племінниця була членом сім`ї загиблого старшого солдата ОСОБА_4 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової грошової допомоги.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на отримання одноразової грошової виплати у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона перебувала з померлим у родинних відносинах, вела з ним спільний побут, була пов`язана взаємними правами та обов`язками та перебувала на його утриманні.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до пункту 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Водночас, згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу Укрїни сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Суд не бере до уваги наявний в матеріалах справи акт про встановлення факту проживання спільним побутом від 01.07.2024 року, оскільки судом встановлено, що позивачка та ОСОБА_4 були зареєстровані за різними адресами. Покази свідків та пояснення позивача вказують на те, що місце реєстрації загиблого збігається з його фактичним місцем проживання.

Також, позивачкою не доведено, що остання була на утриманні загиблого ОСОБА_4 , оскільки суду не було надано доказів, що фінансова допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування позивачки. При цьому, факт нерегулярної допомоги у вигляді подарунків та проведення дозвілля, за відсутності доказів щодо розміру такої допомоги та її співвідношення з іншими доходами, не є достатньою підставою для встановлення факту перебування на утриманні. Крім того, не надано доказів перерахування позивачці грошових коштів після призову на військову службу, оплату ним комунальних платежів, купівлю майна спільного користування.

Отже, досліджені судом докази не доводять факту ведення ОСОБА_2 з загиблим ОСОБА_4 спільного господарства та спільного побуту, а також наявності між ними спільних прав та обов`язків, а тому, на думку суду, відсутні підстави для визнання ОСОБА_2 права на отримання одноразової грошової допомоги вналідок загибелі військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку, що обставини викладені позивачкою в позовній заяві не було доведено належними та допустимими доказами, а тому в позовних вимогах слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання права на отримання грошової виплати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель