Справа № 450/1095/25 Головуючий у 1 інстанції Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/3241/25 Доповідач в 2-й інстанції Копняк С. М.
УХВАЛА

20 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Цьона С. Ю.,

з участю представника заявника адвоката Шелепінського О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Пенсійний фонд України, військової частина НОМЕР_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просила:

- встановити факт спільного проживання однієї сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з березня 2017 року по жовтень 2023 року;

- встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 з грудня 2020 року по жовтень 2023 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 познайомилася із своїм майбутнім чоловіком ОСОБА_3 у 2015 році. Знайомство відбулося випадково: при здійсненні телефонного дзвінка ОСОБА_4 помилилася цифрою і замість належного адресата зателефонувала ОСОБА_5 . Випадковий телефонний дзвінок був доленосним. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 2 роки переважно спілкувалися відеозв`язком, адже на той момент проживали у різних містах, а у лютому 2017 року ОСОБА_5 остаточно переїхав до міста ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , де відтоді спільно проживав із заявником за адресою: АДРЕСА_1 . З 03 березня 2017 року ОСОБА_3 зареєстрував своє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_1 . Отож, з 2017 року заявник проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Пустомитівської міської ради № 02-12/1660 від 11 жовтня 2023 року, копією паспорта ОСОБА_3 та будинковою книгою будинку АДРЕСА_2 . Разом із ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 за вищевказаною адресою проживала також донька ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_8 вважала ОСОБА_3 своїм другим батьком, називала його «тато, батько». У період спільного проживання питання про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникало, але постійно відкладалося на потім, тому оформити свої шлюбні відносини останні вчасно не встигли. Метою встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту перебування заявниці на утриманні у ОСОБА_9 у судовому порядку є отримання інформації про обставини загибелі ОСОБА_9 та отримання у майбутньому пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_10 , заінтересовані особи: Пенсійний фонд України, військової частини НОМЕР_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Роз`яснено заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

На виконання вимог частини п`ятої статті 186 ЦПК України роз`яснено заявнику про можливість звернення з адміністративним позовом до Львівського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 ОСОБА_11 , подавши в вересні 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2025 року скасувати , справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі не врахував останню судову практику Великої Палати Верховного Суду у даній категорії справ (див. постанову від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21), згідно з якою такі справи розглядаються за правилами цивільного судочинства, адже чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження відповідних фактів.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 381 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2025 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 308/17634/23 за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1, про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Касаційний суд вказав, що вважає за необхідне відступити від наведеного загального висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), та зазначити, що:

«Ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала особа на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, є те, чи має така особа саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника. Після відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що особа була утриманкою загиблого (померлого) військовослужбовця, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої особи на отримання пенсії у разі втрати годувальника, навіть якщо цю пенсію їй держава не призначила. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства ні в окремому, ні у позовному провадженні не має таких повноважень.

Більше того, встановлення за правилами цивільного судочинства факту перебування особи як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця на його утриманні може суперечити витягу з особової справи (послужного списку) цього військовослужбовця й облікової картки про склад його сім`ї, в яких він цю особу членом своєї сім`ї не вказував.

Розгляд справи в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства неможливий за наявності спору про право, зокрема й про право на призначення й отримання одноразової грошової допомоги особою, яка стверджує, що перебувала на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, та пенсії у разі втрати годувальника для неї.

Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії. Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим.

Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3515-IX від 09 грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такої виплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління або за встановлення спору про право з державою в особі такого органу, крім випадків, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Разом з тим, не виключається вирішення питання про встановлення таких фактів у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження за відсутності спору з органом військового управління, але за наявності інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, та спору між ними щодо права на призначення й отримання цієї допомоги».

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року прийнято до розгляду справу № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) та призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 11 червня 2025 року.

Розгляд вказаної справи судом касаційної інстанції, станом на сьогодні не завершено.

Правовідносини, з приводу яких виник спір у справі, що переглядається є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі №308/17634/23.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, що переглядається.

Керуючись статтями 252, 253, 259 - 261, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

зупинити провадження у справі № 450/1095/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Пенсійний фонд України, військової частина НОМЕР_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич