Справа № 595/1720/23
Провадження № 2/595/16/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Захарчука Ю.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Захарчук Юрій Володимирович до ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Тернопільського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою, Трибухівської сільської ради про скасування державного акту на право власності і усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Захарчук Ю.В., звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Тернопільського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою, Трибухівської сільської ради та просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий №:02:001:0370, серія ЯК №750625 виданий 30.12.2009 року, та запис про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, номер запису про право власності 36977668, індексний №52760273, місце розташування АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 . Крім того, посить стягнути з відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно за заповітом, який зареєстрований 11 листопада 2006 року в реєстрі №45 Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. 28 травня 2012 року Бучацький районний суд виніс рішення, яким визнав за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 , а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами який розташований АДРЕСА_1 . Право власності на спадкове майно за заповітом підтверджується витягом з Державного реєстру прав від 18 червня 2012 року серія СБА №597780. Трибухівська сільська рада Бучацького району Тернопільської області рішенням від 06 листопада 1996 року №107 передала безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (присадибна ділянка). 27 грудня 1999 року рішенням № 105 передала безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. 16 червня 2020 року Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області було прийнято рішення № 1307 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 , яка розташована по АДРЕСА_1 . На підставі цього рішення, приватним підприємством «Земельні справи» було проведено обміри земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 . Зазначає, що в результаті обмірів земельної ділянки ОСОБА_1 , встановлено що земельна ділянка кадастровий № :02:001:0370, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 , площею 0,0122 га, накладається на частину господарської будівлі та земельну ділянку ОСОБА_1 . ОСОБА_3 був власником земельної ділянки, кадастровий №:02:001:0370, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, розташована по АДРЕСА_1 , державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК №750625 виданий 30.12.2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . 24 вересня 2021 року ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу заяву, про вступ у спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_3 . 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Одіжинською Л.Б. заведена спадкова справа №72/2021, на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 , землевпорядною організацією не було погоджено межі земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_1 , не відновлено межі земельної ділянки на місцевості, чим порушено вимоги ст.198 ЗК України. Кадастровий план меж земельної ділянки ОСОБА_1 не підписувала. Таким чином позивачка не може реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що приватизована земельна ділянка ОСОБА_3 накладається на земельну ділянку та господарські будівлі ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 серпня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Захарчук Юрій Володимирович до ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Тернопільського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою, Трибухівської сільської ради про скасування державного акту на право власності і усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Захарчук Ю.В. у судовому засіданні позов підтримали, з підстав наведених у ньому, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним.

Представник третьої особи Тернопільського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою у судове засідання не з`явився, згідно із клопотанням, яке міститься в матеріалах справи просив розгляд справи здійснювати без участі їх представника. Просить врахувати письмові пояснення від 11.09.2023, згідно з якими зазначено, що розроблення технічної документації ОСОБА_3 на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0370 здійснювалося відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року №844 «Про деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України», якою затверджено Порядок безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки. Копія документації по формуванню даної земельної ділянки на підприємстві відсутня. Також, зазначено, що необхідно врахувати той факт, що ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями у 2012 році, після того, як було вже сформовано земельну ділянку ОСОБА_3 та видано державний акт серії ЯК №750625.

Представник третьої особи Трибухівської сільської ради у судове засідання не з`явився, згідно заяви, яка міститься в матеріалах справи, просив розглядати справу без участі їх представника.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 28.05.2012 по справі №1903/1144/12 визнано за ОСОБА_1 право на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2 .

Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав №34535805 від 18.06.2012, наданого КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , форма власності приватна, частка 1/1, підстава виникнення права власності рішення суду №1903/1144/12 від 28.05.2012.

Із архівного витягу №1709/03-02 від 18.06.2021 із протоколу одинадцятої сесії двадцять третього скликання Трибухівської сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 27 грудня 1999 року, виданого архівним відділом №2 Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, вбачається, що на підставі рішення №105 від 27.12.1999, ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку згідно декрету Кабінету Міністрів від 26.12.1992 р. №15-92: для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,20 га.

Із архівного витягу №1710/03-02 від 18.06.2021 із протоколу позачергової сесії двадцять другого скликання Трибухівської сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 06 листопада 1996 року (рішення №107 від 06.11.1996) виданого архівним відділом №2 Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, вбачається, що ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства у розмірі 0,25 га.

Рішенням №1307 від 16.06.2020 сорок першої сесії сьомого скликання Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,65 га, а саме: площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_2 ; площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 ; площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Трибухівці, хутір Занево.

У позовній заяві зазначено, що в результаті обмірів земельної ділянки ОСОБА_1 , встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0370, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 площею 0,0122 га накладається на частину господарської будівлі та земельну ділянку ОСОБА_1 , на підтвердження чого надано схему накладки земельних ділянок.

Із інформаційної довідки №231197580 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 05.11.2020, вбачається що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0370, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га на праві приватної власності належала ОСОБА_3 .

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 30.12.2009 на підставі рішення сесії Трибухівської сільської ради від 24.09.2009 №1006 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, за адресою с. Трибухівці, Бучацький район, Тернопільська область

Із наданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Одіжинською Л.Б. на виконання ухвали суду копією спадкової справи №74/2021, вбачається, що згідно свідоцтва НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільскої області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач по справі ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу заяву від 24.09.2021, якою прийняв всю спадщину за законом, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 . Крім того, заяву про прийняття спадщини за законом подав і ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта № 124/24-22 від 31.01.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, вбачається, що за відсутності відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0370 в матеріалах справи та наданих додаткових матеріалах, експертові не вбачається за можливе надати відповідь щодо відповідності меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0370, межам земельної ділянки, право власності якої підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК750625 від 30.12.2009, що розташована по АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи та наданих додаткових матеріалах відсутні будь-які документи, що зазначають розмір земельної ділянки (метричні характеристики, проміри між поворотними кутами, координати поворотних кутів меж земельних ділянок тощо) ОСОБА_1 , окрім значення площі земельних ділянок. Тобто, за відсутності встановленого точного місця положення земельних ділянок по АДРЕСА_2 , експертові не вбачається за можливе надати відповідь стосовно відповідності встановлених меж земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,20 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

За відсутності встановленого точного місця положення земельних ділянок по АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 ) та у зв`язку із ненаданням відомостей про координати меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0370 ( ОСОБА_2 ), експертові не вбачається за можливе надати відповідь щодо накладення цих же земельних ділянок.

Також з наданого суду експертного висновку вбачається, що згідно з витягом із рішення від 06.11.1996 р. за №107 10 сесії 12 скликання Трибухівської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області «Про приватизацію земельних ділянок», вирішено надати безоплатно в приватну власність земельні ділянки для ведення підсобного господарства, а саме за порядковим №91 надано ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га.

Згідно з витягом із рішення від 24.09.2009 р. за №1006 27 сесії 5 скликання Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області «Про внесення змін в рішення сесії Трибухівської сільської ради», вирішено внести зміни в рішення сесії Трибухівської сільської ради від 06.11.1996 р. за №107 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок», згідно з яким за порядковим №82 ОСОБА_3 , відповідно на виконання Декрету КМУ від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», передано у приватну власність присадибну земельну ділянку, площею 0,25 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області за №1006 від 24.09.2009 та договору на розроблення технічної документації від 03.11.2009 р. №015589-БП, фахівцями ДП «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на території Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Відповідно до Довідки від 30.10.2009 №2229 про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , земельній ділянці присвоєно кадастровий номер «:02:001:0370».

За наслідками розробленої Технічної документації із землеустрою та формування земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер :02:001:0370, ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК750625 від 30.12.2009 р., цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Допитаний у судовому засіданні судовий експерт Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 , викликаний у судове засідання за клопотанням сторони позивача, на запитання представника позивача, щодо неможливості надання відповіді щодо відповідності меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0370 у зв`язку із відсутністю відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, експерт пояснив, що координати поворотних точок у них були відсутні. На запитання щодо того, як міг бути оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку, без встановлення меж земельної ділянки, експерт пояснив, що до 2013 року землевпорядні документації не містили каталогу координат поворотних точок, але так, як розробник для документації подавав і технічну документацію і диск з обмінними файлами, то на цих обмінних файлах координати містилися, та за цими відомостями кадастровий реєстратор реєстрував та відкривалася поземельна книга, де містилися ці координати. Зазначив, що він у своєму клопотанні витребовував таку поземельну книгу, однак вона йому була не надана. На запитання чи є межа між спірними земельними ділянками, експерт зазначив, що якраз на спірному місці за господарською будівлею ОСОБА_1 ним були виявлені стовпи бетонні, а нижче господарської будівлі була наявна частково натягнута сітка на металевих стовпцях. Зазначив, що з наданих матеріалів він може тільки допустити, що розробник технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_2 міг допустити технічну помилку, однак стверджувати це не може, оскільки йому не надані координати поворотних точок.

Положення статей 317, 319 ЦК України визначають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною першою ст.321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, згідно із вимогами ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень порушень його права власності від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Згідно із вимогами ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частиною 2 ст.91 ЗК України визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2,3 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як визначено положеннями ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до ДЗК: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до ДЗК, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Відповідно до частини другої ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частинами першою, другою ст.152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року, у редакції чинній до 1 січня 2013 року, рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

ЗК України у редакції, чинній до 1 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частинами другою, десятою статті 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Як вбачається із позовної заяви позивачка просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0370, серія ЯК №750625, виданий 30.12.2009 та запис про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, номер запису про право власності 36977668, індексний №52760273, місце розташування АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 .

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1,2 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Позивач зазначає, що не може реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що приватизована земельна ділянка ОСОБА_3 накладається на земельну ділянку та господарські будівлі ОСОБА_1 .

Дані твердження представника позивача свого підтвердження не знайшли та не доводяться доказами по справі. Оскільки, як вбачається із висновку експерта № 124/24-22 від 31.01.2025 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, за відсутності встановленого точного місця положення земельних ділянок по АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 ) та у зв`язку із ненаданням відомостей про координати меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0370 ( ОСОБА_2 ), експертові не вбачається за можливе надати відповідь щодо накладення цих же земельних ділянок.

Крім того, суд звертає увагу, ОСОБА_3 виготовив технічну документацію на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 у 2009 році, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:001:0370, та видано Державний акт про право власності на земельну ділянку.

Із технічної документації на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , а саме акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 2009 року, вбачається, що суміжними землевласниками (землекористувачами) претензій до існуючих меж не заявлено.

Отже, на момент виготовлення технічної документації ОСОБА_1 , земельна ділянка ОСОБА_3 вже була сформована.

Дослідивши та проаналізувавши всі наявні у матеріалах справи докази, суд встановив, що ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є ОСОБА_2 , правомірно, у встановленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0370, площею 0,25 га.

До матеріалів справи не долучено доказів, на підставі яких суд міг би встановити обставини неправомірності набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0370, площею 0,25 га, в тому числі щодо видачі Державного акта на право власності та Державної реєстрації прав на земельну ділянку, що мало б наслідком скасування Державного акта та державної реєстрації. Крім того, позивачем не надано і в ході судового розгляду судом не здобуто належних та допустимих доказів накладення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0370 на земельну ділянку ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає у зв`язку з недоведеністю.

Крім того, частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність.

За наведених обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про скасування державного акта та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0370.

У зв`язку з відмовою у позові, суд, у відповідності до положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважає за необхідне залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст.ст.ст.10,11,81, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 91,125,126,152 ЗК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Захарчук Юрій Володимирович до ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Тернопільського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою, Трибухівської сільської ради про скасування державного акту на право власності і усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 28.11.2025.

Суддя: Р. О. Содомора