Справа № 681/928/25
Провадження 2/681/620/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

встановив:

25 липня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договорами №103951187 від 02.09.2021, №77486958 від 04.10.2021 у розмірі 16156,73 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 02.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №103951187, за умовами якого отримав кредит у розмірі 1500 грн, який зобов`язався повернути в строк до 02.10.2021 та сплатити проценти за користування.

На підставі договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 та договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 Товариство набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №103951187 від 02.09.2021.

Крім того, 04.10.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики №77486958, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2150 грн, який зобов`язався повернути в строк до 03.11.2021 та сплатити проценти за користування ним в розмірі 1,99% за кожен день користування кредитом.

На підставі договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 та договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 Товариство набуло право вимоги до відповідача за договором позики №77486958 від 04.10.2021.

Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 за вказаними вище договорами належним чином не виконав, у зв`язку з чим ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. За договором №103951187 від 02.09.2021 загальний розмір, що підлягає стягненню становить 8872,18 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 1354,50 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7517,68 грн, а за договором №77486958 від 04.10.2021 становить 7284,55 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 2150 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 5134,20 грн, 3% річних - 0,35 грн.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, однак відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаними договорами та судові витрати.

Згідно з ухвалою судді від 31.07.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

08.08.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Саєнко В.С. подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що відповідач особисто жодного договору не укладав, грошових коштів від кредитора не отримував, особистого чи цифрового підпису під договором не ставив, що підтверджується матеріалами справи, у яких такі підписи відсутні. Також вказав, що позивач не надав доказів перерахування відповідачу коштів, визначених у договорах, як і належного розрахунку заборгованості перед первісним кредитором. За таких обставин представник вважає, що договір №77486958 від 04.10.2021 та №103951187 від 02.09.2021 не можуть вважатися дійсними, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у тому числі з підстав спливу строку позовної давності.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, введення одноразового ідентифікатора для підписання електронного договору та зазначення реквізитів банківської картки, на яку в подальшому було перераховано кредитні кошти. З наданих документів убачається, що договори були підписані одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», що прирівнюється до власноручного підпису та підтверджує волевиявлення відповідача.

Позивач також зазначив, що матеріали справи містять докази здійснення відповідачем платежів за кредитним договором, що спростовує його твердження про неотримання грошових коштів. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Позивач наголосив, що до моменту підписання договорів відповідач був ознайомлений з умовами позики та правилами надання кредиту, розміщеними на сайті кредитора, і своїм підписанням підтвердив розуміння їх змісту та правових наслідків (п. 5.2 договору). Умовами договору та Правилами передбачено можливість автоматичного продовження строку кредитування (автопролонгації) у разі наявності непогашеної заборгованості, яка не потребує вчинення додаткових дій з боку сторін. Відповідач не повідомляв про відмову від продовження строку кредитування. Розмір та порядок нарахування процентів визначені договором і є погодженими сторонами.

Крім того, позивач зазначив, що з 12.03.2020 по 01.07.2023 перебіг строку позовної давності був продовжений, а з 24.02.2022 зупинений у зв`язку з введенням воєнного стану. Тому строки позовної давності не пропущені, а посилання відповідача на їх сплив є безпідставними та не підлягають задоволенню.

18.08.2025 відповідач подав заперечення, у яких зазначив, що кредитні договори №77486958 від 04.10.2021 з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та № 103951187 від 02.09.2021 з ТОВ «Мілоан» ним не укладалися, будь-яких додаткових угод також не підписував. Вказав, що грошових коштів від кредиторів не отримував, особистих чи цифрових підписів під договорами не ставив та з їх умовами і графіками платежів не ознайомлювався, що, на його думку, підтверджується наданими матеріалами, у яких відсутні особисті чи електронні підписи відповідача. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, позивачем, як зазначає відповідач, не надано. Також відповідач звернув увагу, що з наданих позивачем розрахунків неможливо встановити порядок нарахування процентів та інших платежів, у зв`язку з чим такі документи, на його думку, не можуть вважатися первинними, оскільки не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

26.11.2025 представник відповідача адвокат Саєнко В.С. подав клопотання у якому просив долучити до матеріалів справи посвідчення учасника бойових дій від 24.07.2020 та зазначив, що ОСОБА_1 з липня 2020 року має статус «ветеран війни, учасник бойових дій», у зв`язку з чим при ухваленні рішення просить врахувати його право на пільги та гарантії соціального захисту згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 02.09.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про надання споживчого кредиту №103951187, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 1500 грн та зобов`язувався повернути кредитодавцю кредитні кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним (пункти 1.1, 1.2. Договору).

Пунктами 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 Договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 02.09.2021, термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за його користування: 02.10.2021. Проценти за користування кредитом становлять 4,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.2, 1.6 Договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на кредитний рахунок (п.2.1. Договору).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 кредитного договору).

За положеннями пункту 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 цього Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця сума договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 цього Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

ОСОБА_1 підписав кредитний договір №103951187 від 02.09.2021 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (S66689), що підтверджено наданою позивачем довідкою про ідентифікацію.

Відповідно до даних квитанції від 02.09.2021 на карту №516875*24 були перераховані кошти згідно з договору №103951187 в розмірі 1500 грн.

Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103951187 ТОВ «Мілоан» за період 02.09.2021 по 01.12.2021 нарахувало 4199,16 грн заборгованості, з яких 1354 грн - тіло кредиту, 2844,66 грн заборгованість за процентами.

Нарахування вказаних відсотків проводилось в межах 90 днів строку користування кредитними коштами, з яких 30 днів погоджений сторонами строк кредитування при укладенні Договору та 60 днів пролонгований строк користування кредитом відповідно до п.п.2.3.1.2 Договору.

17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ «Мілоан» та боржниками, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №103951187 від 02.09.2021 в загальному розмірі 4199,16 грн, що складається з 1354,5 грн заборгованості за тілом кредиту, 2844,66 грн заборгованості по процентам, про що свідчать відомості актів приймання-передачі реєстрів боржників, витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, а також платіжного доручення №313550009 від 20.12.2021 про оплату згідно з договору факторингу.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №103951187 станом на 10.03.2023 заборгованість відповідача загальному розмірі становить 8872,18 грн та складається з 1354,50 грн заборгованості по основній сумі кредиту, 2844,66 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 4673,02 грн заборгованості по відсотках згідно з кредитним договором, які нараховані в період з 17.12.2021 по 23.02.2022 та за своєю суттю є відсотками нарахованими відповідно до п.4.2 Договору.

10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №103951187 від 02.09.2021.

Згідно з актом прийому передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №103951187 від 02.09.2021 в розмірі заборгованості, яка становить 8872,18 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 1354,5 грн, заборгованість за процентами 7517,68 грн .

Крім того, 04.10.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики №77486958 на суму 2150 грн, строком на 30 днів, та фіксованою відсотковою ставкою 1,99 % за один день користування кредитом. Згідно з умовами даного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у строки і на умовах, передбачених цим договором. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «AHnauNadA4».

Відповідно до пункту 5.2 договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в цих правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Відповідно до п. 6.5. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.

04.10.2021 кредитодавець перерахував грошові кошти в сумі 2150 грн на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується даними довідки Вих. №КД-000033979/ТНПП від 14.06.2025, виданою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» та листом ТОВ «Вердикт капітал» Вих.16/06/25-9 від 16.06.2025.

Згідно з даними розрахунку заборгованості загальна заборгованість за договором позики №77486958 від 04.10.2021 становить 7284,55 грн, яка нарахована за період з 04.10.2021 по 01.02.2022.

Нарахування вказаних відсотків проводилось в межах 120 днів строку користування кредитними коштами, з яких 30 дні погоджений сторонами строк кредитування при укладенні Договору та 90 днів автопролонгований строк користування кредитом.

Відповідно до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги до відповідача для ТОВ «Вердикт Капітал», яке згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 відступило право вимоги до ОСОБА_1 для Товариства, що підтверджується даними акту приймання-передавання реєстру боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022, реєстру боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022, акту прийому-передачі реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023.

За даними розрахунками заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 та станом на 26.06.2025 становить в загальній сумі 7284,55 яка складається з 2150 грн за тілом кредиту, 5134,20 грн за відсотками та 0,35 грн нараховані 3% річних.

Належність карти вказаної у кредитних договорах ОСОБА_1 вбачається з витребуваної інформації від АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої зазначено, що банківська картка № НОМЕР_2 була емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 . Також згідно з виписками за договорами б/н за періоди 02.09.2021-09.09.2021 та 04.10.2021-11.10.2021, вбачається, що 02.09.2021 на вказану банківську картку було зараховано грошові кошти у сумі 1500 грн, а 04.10.2021 в розмірі 2150 грн.

Втім відповідач усунувся від виконання передбачених договорами обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаними кредитними договорами

За даними посвідчення серії НОМЕР_4 від 24.07.2020 ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)

Абзац другий ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що кредитний договір №103951187 від 02.09.2021 та договір позики №77486958 від 04.10.2021 підписані відповідачем шляхом використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

За даними виписок витребуваних судом у АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач отримав кошти на свій картковий рахунок зазначений у договорах.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він не укладав та не підписував кредитні договори, а також що позивачем не надано доказів перерахування коштів, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами справи. Крім того відповідач ОСОБА_1 не подав жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень та не надав виписки про рух коштів по банківській картці, яка б свідчила про те, що кредитні кошти за відповідними договорами не були зараховані на його рахунок.

Отже, суд встановив наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 1354,50 грн за кредитним договором №103951187 від 02.09.2021 та 2100 грн за договором позики №77486958 від 04.10.2021.

Щодо вимог про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками за кредитними договорами суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення учасника бойових дій дає право на пільги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з цим, вказаний Закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій.

Згідно із частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і надалі в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору від 01.08.2021), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Національний банк України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідач надав до суду копію посвідчення серії НОМЕР_4 від 24.07.2020.

Отже, вказані вище пільги застосовуються до мобілізованих позичальників або ж військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

У матеріалах справи відсутні документи та відповідачем таких не надано, що останній впродовж періоду нарахування процентів за кредитними договорами був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебування безпосередньо в цих районах та у період здійснення зазначених заходів.

У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18) зазначено наступні правові висновки:

«Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.»

З врахуванням викладеного, суд вважає, що на відповідача не поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» на час дії кредитних договорів.

Враховуючи вищевикладене, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, яка нарахована відповідно до умов договорів, укладених з ним.

Відповідач уклав договори добровільно, з власної волі, погодившись на умови їх пролонгації та підтвердивши, що умови договорів є йому зрозумілими.

Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, отримані в кредит кошти не повернув та проценти за користування ними у визначений Договорами строк не сплатив.

Враховуючи оформлені належним чином кредитні договори, договори факторингу та договори відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги Товариство є належним стягувачем заборгованості за договорами з відповідача у вигляді суми кредиту та його надання та процентів за користування ним, а також відсотків та 3% річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України відповідно до п.4.2 Договору №103951187 від 02.09.2021.

ОСОБА_1 не надав до суду належних та допустимих доказів, які б спростували викладені обставини.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що заявлені Товариством позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної даності суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі статтею 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин, який неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»(далі - Закон № 540-IX)розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.

Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року, внесено зміни до Цивільного кодексу України, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п.19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30 січня 2024 року, внесено зміни, зокрема у розділ «Прикінцеві та перехідні положення»,в якому пункт 19 викладено в такій редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Законом України №4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025 п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було виключено.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строки позовної давності, а відтак заява відповідача про її застосування задоволенню не підлягає.

У зв`язку з задоволенням позову в силу ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 01 липня 2024 року між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема:надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів в судах загальної юрисдикції тощо.

Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків.

Позивачем також надано прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», в якому визначено види юридичних послуг та їх вартість.

Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги №64 від 02.06.2025 позивач та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації вартістю 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 6000 грн.

Згідно з витягом з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 сторони погодили надання послуг за позовом до ОСОБА_1 в розмірі 9000 грн, які в даному випадку, на думку суду, є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, значенням справи для сторони та, зважаючи на задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість:

за договором про споживчий кредит №103951187 від 02 вересня 2021 року, яка складається з: 1354 грн 50 коп. заборгованість за тілом кредиту, 7517 грн 68 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;

за договором позики №77486958 від 04 жовтня 2021 року, яка складається з: 2150 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5134 грн 20 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 0,35 грн нараховані 3% річних,

а всього в загальному розмірі 16156 (шістнадцять тисяч сто п`ятдесят шість) грн 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та на правову допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його складення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, оф.306, м. Київ, поштовий індекс 01133;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: