ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року

м. Черкаси

Справа № 705/2650/25
Провадження № 22-ц/821/1883/25
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Чубенко Сніжана Василівна

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Товстенко Костянтин Вадимович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чубенко Сніжани Василівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Душина О.В. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

07 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 14 травня 2005 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, зареєстрований Ладижинською сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис №4 від 14 травня 2005 року.

Сімейне життя між сторонами не склалося, тому рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2024 року шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні.

На даний час донька, ОСОБА_3 , є повнолітньою та навчається на першому курсі Уманського національного університету садівництва за денною формою навчання. Вона здобуває освіту на платній основі з покриттям вартості навчання за рахунок фізичних або юридичних осіб. Стипендія не нараховується.

Позивач вказує, що велика частина її заробітку спрямовується на оплату навчання доньки, а також на забезпечення її необхідними навчальними матеріалами, харчуванням, одягом і щоденним проїздом додому. Оскільки дочка навчається за денною формою навчання, не має змоги влаштуватися на роботу для самостійного заробітку.

Крім того, зазначає позивачка, донька є важкохворою вона проходить тривале та дороговартісне лікування онкологічного захворювання, що ще більше ускладнює матеріальне становище. Значна частина сімейного бюджету витрачається на медикаменти, діагностику та підтримувальну терапію за кордоном.

Вказує, що відповідач має можливість надавати допомогу своїй дитині, однак добровільно надавати допомогу відмовляється, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30.06.2028 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 07.05.2025 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Суд при прийнятті рішення керувався, зокрема, тим, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 слід стягнути 1/6 усіх його видів заробітку, щомісячно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 10 вересня 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Чубенко С.В., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, постановленим при неправильному застосуванні норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, просила скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проходить тривале та дороговартісне лікування онкологічного захворювання та її реальні потреби на періодичні медичні обстеження значно перевищують розмір аліментів, присуджений судом першої інстанції. У зв`язку з чим вважає, що судом не враховано приписів ст. 182 СК України, у відповідності до якої при визначенні розміру аліментів суд має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Враховуючи тяжкий стан здоров`я дитини, платне навчання та значні витрати, справедливим та таким, що відповідає інтересам дитини, є стягнення аліментів саме у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 01 жовтня 2025 року, представник ОСОБА_2 адвокат Товстенко К.В., вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду законним, обґрунтованим на зібраних по справі доказах, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2005 року по 02 грудня 2024 року.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 . Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №4/10-08 від 13.01.2020 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/005421931 від 28.04.2025; відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю ВК Ладижинсьої сільської ради №02-24/02-10/1283 від 12.05.2025; син ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/010352716 від 29.08.2024.

Як вбачається з копії довідки №13-06/22 від 26.02.2025, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу 11-ма групи факультету економіки і підприємництва першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти Уманського національного університету садівництва. Термін навчання з 13.09.2024 по 30.06.2028. Навчається на платній основі з відшкодуванням вартості навчання за рахунок фізичних чи юридичних осіб. Стипендія їй не нараховується.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.

Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею віку 23 років, починаючи з 07.05.2025 року.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, повнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , дійсно навчається на 1 курсі факультету економіки і підприємництва першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми здобуття вищої освіти в Уманському національному університеті садівництва. Термін навчання з 13.09.2024 по 30.06.2028. Навчається на платній основі з відшкодуванням вартості навчання за рахунок фізичних чи юридичних осіб. Стипендія не нараховується, у зв`язку із цим не має можливості працевлаштуватися, тому потребує надання матеріальної допомоги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції при визначенні розміру стягуваних аліментів виходив з положень ст. ст. 182, 200 СК України і при визначенні конкретного розміру стягуваних аліментів правильно врахував стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, його можливість надання матеріальної допомоги на утримання доньки, а також врахував перебування на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що донька сторін ОСОБА_3 проходить тривале та дороговартісне лікування онкологічного захворювання та її реальні потреби на періодичні медичні обстеження значно перевищують розмір аліментів, присуджений судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, є недоведеними, оскільки не надано об`єктивних доказів на підтвердження таких витрат.

Водночас, зважаючи на те, що повнолітня донька ОСОБА_3 навчається на платній основі в Уманському національному університеті садівництва та має незадовільний стан здоров`я, суд першої інстанції, одночасно врахувавши перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини сторін, вірно вважав обгрунтованим стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що в повній мірі відповідає положенням чинного законодавства та вимогам розумності і справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Товстенко К.В. заявив клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.

На підтвердження понесених витрат надано довідку про отримання коштів у розмірі 5000 грн та Акт виконаних робіт від 30 вересня 2025 року, згідно з якої вартість роботи адвоката за Договором про надання правової допомоги від 02.06.2025 року з вивчення документів становить 2500 грн та складання заперечення на апеляційну скаргу становить 2500 грн.

Дослідивши подані докази, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з огляду на те, що стороною відповідача не надано Договору про надання правової допомоги від 02 червня 2025 року, а тому суд позбавлений можливості перевірити істотні умови договору, зокрема погоджений сторонами обсяг роботи адвоката, гонорар та строк дії договору.

Наявний в матеріалах справи Договір про надання правничої допомоги від 03 червня 2025 року апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такий укладено на представництво інтересів ОСОБА_2 в Уманському міськрайонному суді Черкаської області.

Керуючись ст.ст. 368,374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чубенко Сніжани Василівни залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М Новіков

Л.І. Василенко