Справа № 587/4346/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Юнаківської сільської ради Сумського району про визнання права власності в порядку спадкування.
Представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 батько позивача ОСОБА_1 . Після своєї смерті він залишив заповіт, яким все своє майно заповів сину ОСОБА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельні ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , яку позивач прийняв шляхом сумісного проживання з спадкодавцем..
Постановою державного нотаріуса Сумської райдержнотконтори Блошенко В.І. представнику позивача було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки, за адресою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримала.
Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду..
Дослідивши матеріали справ суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
В суді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 ( а.с.20).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельні ділянки загальною площею 5,6569га, 0,5590га та 0,2243га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області.
Згідно довідки Юнаківської сільської ради Сумського району № 382 від 09.06.2025 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до смерті та на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . За вищевказаною адресою з ним був зареєстрований син ОСОБА_1 ( а.с.23).Отже спадщину після смерті батька позивач прийняв сумісного проживання.
Згідно довідки № 1036-1-06/25 від 11.07.2025 року виданої ДП «БТІ регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради ОСОБА_1 , що згідно з інформацією, яка знаходиться в інвентаризаційній справі № А 000104701, станом на 31.12.2012, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_5 ( рос).Підстава свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 31.08.1988р. виданого Юнаківською сільською радою на підставі рішення Сумської районної ради від 29.08.1986 р. № 216 ( а.с.7)
Відповідно до довідки Юнаківської сільської ради Сумського району від 10.06.2025 р. з виписки з погосподарської книги № 02 с.Юнаківка Юнаківської сільської ради Сумського району за 2006 2010 роки житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 . Площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель складає 0, 03 га ( а.с8).
Згідно з архівним витягом з рішення виконавчого комітету Юнаківської сільської ради народних депутатів Сумського району Сумської області від 26.08.1993 № 76 «Про передачу громадянам в приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_2 передано у безкоштовну приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,09 га. з них для будівництва житлового будинку і господарських будівель 0,03 га та для ведення особистого підсобного господарства 0, 06 га ( а.с.13)
Згідно довідки Юнаківської сільської ради ОСОБА_2 рішення виконавчого комітету Юнаківської сільської ради від 26.08.1993 року № 76 за адресою АДРЕСА_1 , передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,1200 га у тому числі: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,0300 га для ведення особистого підсобного господарства 0, 0900 га. Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_2 за життя не отримав ( а.с.18)
Відповідно до інформації Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин від 11.06.2025 року станом на 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 у відділі не зареєстровано ( державний акт на право власності на земельну ділянку за вище вказаною адресою не видавався ( а.с.19)
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.09.2025 року державним нотаріусом Блощенко В.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину як за заповітом, так і за законом.( а.с.24-25)
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що набрав чинності з 27.01.2005.
Оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок, що є предметом даного позову, зареєстровано у 1988 році, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок реєстрації зазначеного житлового будинку повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Отже, право власності на отримане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його виникнення, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Питання набуття та реєстрації права власності у 1967 - 1991 роках регулювались, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція).
Згідно п. 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрація проводилась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1 (п. 7 Інструкції). Інструкція не передбачала обов`язкової реєстрації будинків у сільських населених пунктах.
За змістом вищезазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Так, за приписами п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Відповідно п.3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Керуючись ст..ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 392, 1216,1223,1268, 1270, 1296 ЦК України,
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко