Справа № 676/4923/25
Номер провадження 2/676/2698/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

17 листопада 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Гладій Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Сенчишеної Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Ткаченко М., через систему «Електронний суд», звернулась із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3526570 від 07.06.2021 року, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 07.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 3526570, за умовами якого останній надано кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів з 07.06.2021 року по 07.07.2021 року, шляхом переказу на Картковий рахунок позичальника.

16.12.2021 року укладено Договір № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за Кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3526570.

10.01.2023 року укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» вимоги за Кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3526570.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3526570.

Відповідачка не виконувала договірних умов, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором № 3526570 від 07.06.2021 року в розмірі 79 750,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 10 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 68 750,00 грн., заборгованість за комісіями 1 000,00 грн.

З огляду на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 3526570 від 07.06.2021 року в розмірі 79 750,00 грн., судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області від 12.08.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій позов підтримала та просить справу розглядати за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.

Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 07.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 3526570 за умовами якого останній надано кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів з 07.06.2021 року по 07.07.2021 року, шляхом переказу на Картковий рахунок позичальника (п.1.2, п. 1.3, п. 1.4 Договору).

За надання кредиту нараховується комісія 1 000,00 гри. за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. Договору). Проценти за користування кредитом: 3 750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2. Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2,2,.2.3 Договору (п.1.7. Договору).

16.12.2021 року укладено Договір № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3526570.

10.01.2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3526570.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 3526570.

За час дії кредитного договору відповідачка не виконувала договірних умов, тому має заборгованість за кредитним договором № 3526570 від 07.06.2021 року, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, в розмірі 78 750,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 10 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 68 750,00 грн.

Наявність заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «Колект Центр» підтверджується: розрахунками заборгованості; Витягами з реєстру боржників; кредитним договором № 3526570 від 07.06.2021 року; Договорами факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 року, № 10-01/2023 від 10.01.2023 року та Актами приймання-передачі реєстру боржників.

Відповідачкою не надано суду жодних доказів невірного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Контррозрахунок заборгованості також не надано.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

За змістом ч.12 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Окрім того вона жодним чином не спростувала наявність заборгованості та з відзивом до суду не зверталася.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно зі статями 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Враховуючи, що відповідачка не виконала свої зобов`язання, не повернула кредитні кошти у строк, встановлений договором, заборгованість за тілом кредиту та процентами підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача боргу за комісією суд зазначає таке.

Позивачем заявлено в позовній заяві про стягнення з відповідача комісії в сумі 1 000,00 грн.

Згідно з абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст ст.11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21.

Так, в даному договорі визначена комісія за надання кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», отже ці положення договору є нікчемними.

Враховуючи викладене, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З платіжної інструкції № від 13.05.2025 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, у зв`язку з чим з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору пропорційно задоволеним вимогам ( 98,75%) у розмірі 2 392,12 грн.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що представництво інтересів позивача здійснює ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правничої допомоги № 02-09/2024-8 від 02.09.2024 року.

Згідно Заявки на надання юридичної допомоги № 10 від 01.05.2025 року, Витягу з Акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року, вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» поніс витрати на оплату правової допомоги у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідачка не оспорювала суму судових витрат позивача, із заявою про зменшення цих витрат до суду не зверталася, тому з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 24 687,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 526, 527, 530, 611, 612, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 12, 77-82, 141, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Кредитним договором № 3526570 від 07.06.2021 року в розмірі 78 750,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68 750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в сумі 2 392,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в сумі 24 687,50 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306 м. Київ поштовий індекс 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 листопада 2025 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Л.М. Гладій