Справа № 950/2744/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

а участю секретаря - Гладкової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної державної нотаріальної контори про скасування заборони,

В С Т А Н О В И В:

До Лебединського районного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лебединської районної державної нотаріальної контори про скасування заборони. Мотивує свої вимоги тим, що з 1 серпня 1990 року по 22 грудня 1997 року вона працювала на посаді бухгалтера в колгоспі імені Леніна. 27 грудня 1990 року вона придбала житловий будинок АДРЕСА_1 у розстрочку на 15 років з правом дострокового погашення боргу. 14.09.1991 року, в касу колгоспу, позивачка внесла останній платіж. На дваний час вона хотіла у вказаному будинку зареєструвати онуку, однак в центрі надання адміністративних послуг їй відмовили у зв`язку з тим, що у реєстрі прав нерухомого майна наявна заборона, реєстраційний запис № 7059411. Зняти заборону можливо лише шляхом надання довідки про про відсутність заборгованості, однак колгосп імені Леніна на даний час не існує, що унеможливлює отримати необхідну довідку. Позивачка обмежена у користуванні своїм майом. Тому звернулася до суду і просить скасувати заборону на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 7059411 внесений 21 квітня 2008 року державним реєстратором: Лебединська районна державна нотаріальна контора, власник: ОСОБА_2 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, провести розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, просить провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд прийшов до такого висновку:

з 01 серпня 1990 року по 22 грудня 1997 року ОСОБА_3 працювала на посаді бухгалтера у колгоспі імені Леніна Лебединського району Сумської області, що підтверджується записами у трудовій книжці № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

27 грудня 1990 року ОСОБА_1 , як член колгоспу, купила у колгоспу імені Леніна Лебединського району Сумської області житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір було посвідчено у Лебединській державній нотаріальній конторі державним нотаріусом Подопригорою Л.І, зареєстровано у реєстрі за № 2-3217.

Відповідно до п.п. б п. 3 зазначеного договору купівлі-продаж житлового будинку здійснювалася у розстрочку на 15 років з правом дострокового погашення боргу.

Грошові кошти в сумі 11971 руб. 40 коп., вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно з рішенням загальних зборів членів колгоспу від 27.11.1990 року було внесено у касу колгоспу, що підтверджується прибутковими касовими ордерами. Останній платіж був здійснений 14 вересня 1991 року.

27 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до центру надання адміністративних послуг із заявою про реєстрацію онуки у належному житловому АДРЕСА_1 . Але мені було відмовлено у зв`язку з тим, що у реєстрі прав на нерухомого майна наявна заборона реєстраційний запис №7059411.

Зазначена заборона внесена 21 квітня 2008 року Лебединського районною державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення колгоспу імені Леніна б/н від 26.12.1990 року.

При зверненні до Лебединської районної державної нотаріальної контори державним нотаріусом ОСОБА_4 було роз`яснено, що вона може внести відомості до реєстру обтяжень про зняття заборони лише при наявності довідки про відсутність моєї заборгованості перед колгоспом імені Леніна.

Відсутність юридичної особи - колгосп імені Леніна підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 3580076 від 28.08.2025 року.

Згідно архівної довідки № 497/04-01 від 20.08.2025 року:

Колгосп імені Леніна 07.03.1993 року було реорганізовано у КСП імені Леніна.

КСП імені Леніна 29.11.1995 року було реорганізовано у АТЗТ імені Леніна.

АТЗТ імені Леніна 11.01.2000 року було реорганізовано у КСП імені Леніна.

КСП імені Леніна 12.02.2000 року було реорганізоване у СТОВ «Відродження».

СТОВ «Відродження» припинено 28.02.2000 року у зв`язку банкрутством, що підтверджується роздруківкою відомостей із сайту «УоuCоntrоl».

Зазначене унеможливлює отримання довідки про відсутність заборгованості перед колгоспом імені Леніна.

Статтею 129 Конституції України визначено права на судовий захист.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до положень статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права?

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.102013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Дрзгв§йй реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції ^рзашого реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Зжойом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жижо будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину нжвдають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи кушвлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших внпадзах, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна: тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є яптарїальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в драавх нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є вкзажяи (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстраторові заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачці розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг).

Суд дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачці, порушує її права та законні інтереси, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном, а зняти обмеження в інших спосіб, як за рішенням суду, не можливо, суд ввважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України ст. ст. 15, 317, 319, 321, ЦК України, Керуючись ст.ст.4,12,76,81,89,141,235,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Лебединської районної державної нотаріальної контори про скасування заборони - задовольнити.

Скасувати заборону на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 7059411 внесений 21 квітня 2008 року державним реєстратором: Лебединська районна державна нотаріальна контора, власник: Котенко (Дейкун) Лариса Миколаївна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Суддя Роман БАКЛАНОВ