Справа № 273/860/23
Провадження № 2/273/376/25
19 листопада 2025 року м.Баранівка
Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Бєлкіної Д.С., при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
ПАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 37 832,88 грн..
Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 20.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з доданими до неї документами відповідач отримав особисто, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення .
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, провести заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 02.07.2019 між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030358/4605/0000071. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом «Renault Тгаfic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10 23).
Відповідно до Постанови Червоноармійського районного суду Житомирської області по справі №292/13/20 від 17 січня 2020 року, встановлено, 22 грудня 2019 року о 21 годині 17 хвилин на 190 км + 700 м авто дороги Київ-Чоп ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Escort», д.н.з. НОМЕР_2 , на виїзді з смт. Довбиш на нерегульоване Т-подібне перехрестя з 190 км+700 м автодороги Київ-Чоп, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та не надав переваги в русі транспортному засобу «Renault Тгаfic», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.16.11, 12.1 ПДР. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні даного правопорушення та пояснив, що дійсно 22 грудня 2019 року близько 21 години, керуючи автомобілем «Ford Escort», д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на автодорогу Київ-Чоп у зв"язку з туманом не побачив автомобіль, що рухався по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Обставини вчиненого ОСОБА_1 підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 064420 від 23.12.2019 року зі схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та самого правопорушника, в якому він визнав факт вчинення даного правопорушення. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в прибуток держави. Дана Постанова ніким не оскаржувалась та набрала законної сили 28 січня 2020 року (а.с.27 28).
ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою № 00333655 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору «Каско» №030358/4605/0000071 від 02.07.2019 року (а.с.29-34).
Відповідно до Звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №1901 від 09 січня 2020 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Renault Тгаfic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 343 683,87 грн., а ринкова вартість застрахованого автомобіля складає 321 649,0 0грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійних пошкоджень «Renault Тгаfic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 08 січня 2020 року дорівнює, без врахування ВТВ 321 649,00 грн.(а.с. 35 44).
Відповідно до копії страхового акту №00333655 від 17 квітня 2020 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування в розмірі 135 832,88 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок Страхувальника коштів в розмірі 125 016,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №148300 від 23 квітня 2020 р., та 10 816,00 грн. - в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу шляхом проведення взаємозаліку із врахуванням вартості залишків пошкодженого транспортного засобу «Renault Тгаfic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до Зобов`язуючої пропозиції платформи Аudatex - 105 000, 00 грн. (а.с 72- 74).
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач був забезпечений полісом ОСЦПВВТЗ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «Еталон» № АМ8460254.
Відповідно зі ст. 993 Цивільного Кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Оскільки Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування було направлено Заяву на виплату страхового відшкодування до Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «Еталон».
Отже, загальна вартість відновлювального ремонту із врахуванням зносу, що визначено на підставі рахунку-фактури СТО, ремонтної калькуляції та протоколу огляду транспортного засобу - 304 832,88 грн., франшиза за Договором КАСКО - 64 000,00 грн., залишкова вартість транспортного засобу згідно зобов`язуючої пропозиції платформи Аudatex - 105 000,00 грн., сума, відшкодована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» - 98 000,00 грн., решта, що підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем - 37 832,88 грн.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Разом з тим, частиною 5 статті 1187 ЦК України закріплено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.
Пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Крім того, за приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій під час керування транспортним засобом зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За приписами частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічна правова норма міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оскільки вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ, який було сплачено позивачем на підставі договору добровільного страхування, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 37 832,88 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте позивачем не сплачувався судовий збір, а тому питання розподілу судових витрат суд не вирішує.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, Закону України «Про страхування», суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 37 832 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять дві ) гривні 88 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Бєлкіна Д.С.