Справа №155/1750/25
Провадження №2/155/941/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сметани В.М.,

при секретарі судових засідань Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Степанюка Олександра Вікторовича до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області про зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Представник позивача 28 жовтня 2025 року звернувся в суд з вищезазначеним позовом до відповідача про скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивує, що 04 червня 2025 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , яка складається з права на земельну частку (пай) агроасоціації «Озірці» розміром 2,68 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що належала ОСОБА_3 , матері померлого, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 010883.

Вказує, що 16 червня 2025 року, з метою реалізації свого права на виділення земельної частки паю в натурі позивач звернувся до відповідача з заявою про виділення землі в натурі (на місцевості).

Проте, рішенням 51 сесії восьмого скликання Горохівської міської ради Луцького району Волинської області №51-91/2025 від 15.08.2025 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату ВЛ №010883 за межами населеного пункту с. Озерці у зв`язку з тим, що згідно схеми поділу земель колективної власності агроасоціації «Озерці» на земельні частки (паї) вільних земельних ділянок не має.

Враховуючи наведене, просить визнати протиправним та скасувати рішення 51 сесії восьмого скликання Горохівської міської ради Луцького району Волинської області №51-91/25 від 15 серпня 2025 року про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату ВЛ №010883 за межами населеного пункту села Озерці та зобов`язати Горохівську міську раду Луцького району Волинської області виділити ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 2,68 га в умовних кадастрових гектарах, із земель, які перебували у колективній власності агроасоціації «Озерці» відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 010883 від 07 серпня 1996 року та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 червня 2025 року державним нотаріусом Луцької районної ДНК Волинської області №1-809 за рахунок наявних земель сільськогосподарського призначення, в тому числі із земель резерву і запасу, розташованих на території Горохівської міської ради Луцького району Волинської області.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог представника позивача до відповідача про скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки, суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити заяву.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимогу визнає.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 11 ст. 118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №010883, видано на громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) агроасоціації «Озірці», село Озірці, Горохівського району, Волинської області, ОСОБА_3 , на підставі рішення Горохівсьської районної державної адміністрації від 30 липня 1996 року, №248, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Агроасоціації «Озірці», розміром 2,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.8).

Водночас, як вбачається з вказаного сертифікату, щодо змін, які вносяться до сертифіката у зв`язку передачею права на земельну частку (пай), право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 2025 року №118/2025, розмір земельної частки (паю) 2,68 в умовних кадастрових гектарах. Підстава внесення змін у розмір та вартість земельної частки (паю) є розпорядження Горохівської РДА від 23 листопада 2005 року №350 (а.с.8)

Як вбачається з листа №29-3-0.334-5273/2-24 від 24 грудня 2024 року, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) в КСП Агроасоціація «Озірці» Луцького (колишнього Горохівського) району Волинської області: громадянка ОСОБА_3 має право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №010883, виданого Горохівського районного державною адміністрацією на підставі розпорядження Горохівської РДА від 30 липня 1996 року №248, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №185 від 09 серпня 1996 року; громадянин ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №010884, виданого Горохівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Горохівської РДА від 30 липня 1996 року №248, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №186 від 09 серпня 1996 року. Згідно з розпорядженням голови Горохівської районної державної адміністрації від 23 листопада 2005 року №350 розмір земельної частки (паю) по КСП Агроасоціація «Озірці» становить 2,68 га в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) із врахуванням індексації станом на 01 січня 2024 року становить 80722 гривень 49 копійок (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 2025 року, виданого Державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1959 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), що знаходиться в агроасоціації «Озірці» в селі Озірці, Луцького (раніше Горохівського) району Волинської області, що належала ОСОБА_3 , матері померлого, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №010883, виданого Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області 07 серпня 1996 року на підставі розпорядження Горохівської районної державної адміністрації Волинської області від 30 липня 1996 року за №248, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 09 серпня 1996 року за №185 (а.с.17).

Згідно з копії рішення №51-91/2025 від 15 серпня 2025 року, ухваленим Горохіською міською радою Луцького району Волинської області рішення, ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату серії ВЛ №010883 за межами населеного пункту с.Озерці, у зв`язку з тим, що згідно схеми поділу земель колективної власності агроасоціації «Озірці» на земельні частки (паї) вільних земельних ділянок немає (а.с.15).

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Статтею 14 Конституції України, передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.11 ст.118 Земельного кодексу України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Повноваження реалізації права позивача на виділ землі в натурі, в силу вимог ст.122 Земельного кодексу України, покладені на сільські, селищні, міські ради.

Указом Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 було визначено право на приватизацію земель, що знаходяться у користуванні сільськогосподарських підприємств та організацій, шляхом передачі цих земель у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам та у приватну власність тих, хто її обробляє.

Організаціям землеустрою рекомендовано здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості), а кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

Установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

У наступному Указі Президента України від 8 серпня 1995 №720/95 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників.

Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відтак за змістом зазначених норм насамперед право на земельну частку (пай) виникає з моменту видачі акта на право колективної власності на землю у членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, зазначених у списку, що додається до державного акта.

На виконання зазначених вище указів було прийнято ряд законів та підзаконних нормативних актів. Зокрема, Закон України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постанови КМУ від 12 жовтня 1995 року № 801 та від 04 лютого 2004 року №122 та спільний наказ Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства и продовольства України та Академії аграрних наук від 04 жовтня 1996 року №47/172/48, Рекомендації по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджені 15 травня 1992 року Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України тощо.

Зазначеними нормативним актами встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд.

Відповідно до листа Державного комітету України по земельних ресурсах №14-17-2-П1580/4251 від 22 серпня 2001 року з урахуванням положень частини другої статті 3, частин четвертої і чотирнадцятої статті 5 Земельного кодексу України для забезпечення прав працюючих як виняток, землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були включені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю даного підприємства і на час його видачі були членами зазначеного підприємства. Колективне сільськогосподарське підприємство за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) звертається з клопотанням до місцевої ради стосовно передачі у колективну власність із земель резервного фонду у розмірі сумарної кількості земельних часток (паїв) даних громадян, які не отримали права на земельну частку (пай).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Відтак, за змістом зазначених норм, резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 899-IV нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

У разі якщо до 1 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки .

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

Договір оренди земельної ділянки, сформованої з невитребуваної земельної частки (паю), укладений відповідно до частини третьої цієї статті, у разі переходу такої земельної ділянки у комунальну власність припиняється через два роки з дня державної реєстрації права комунальної власності на неї (крім випадків, коли цим договором передбачено його припинення раніше).

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2028 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами. Відтак, саме міська рада повинна здійснити заходи щодо відновлення права позивача.

Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Отже, враховуючи, що позивач успадкував право на земельну частку (пай) і як спадкоємець має право отримати відповідну земельну ділянку в натурі, а повноваження щодо реалізації такого права позивача, в силу вимог ст.122 Земельного кодексу України, покладені на сільські, селищні, міські ради, тому саме державні органи та органи місцевого самоврядування повинні здійснити таке забезпечення за рахунок земель резервного фонду або земель запасу.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог, з Горохівської міської ради Луцького району Волинської області підлягає стягненню на користь позивача 968,96гривень на відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 261, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Степанюка Олександра Вікторовича до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Горохівську міську раду Луцького району Волинської області виділити ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) у площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах, із земель, які перебували у колективній власності агроасоціації «Озерці», відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №010883 від 07 серпня 1996 року та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 червня 2025 року державним нотаріусом Луцької районної Державної нотаріальної контори Волинської області №1-809 за рахунок наявних земель сільськогосподарського призначення, в тому числі із земель резерву і запасу, розташованих на території Горохівської міської територіальної громади Луцького району Волинської області.

Стягнути із Горохівської міської ради Луцького району Волинської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Горохівська міська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, місто Горохів, вулиця Шевченка, 17, .

Дата складення повного тексту рішення 17 листопада 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана