ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-з/821/155/25 Справа № 706/552/22
УХВАЛА

про вирішення відводу суддів

13 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі судді цивільної палати Василенко Л. І., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Еліт Продукт» адвоката Чернілевського Віталія Григоровича від 11.11.2025 про відвід суддів Фетісової Т. Л., Карпенко О.В. від розгляду апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Еліт Продукт» - адвоката Чернілевського Віталія Григоровича на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 10.10.2025 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Еліт Продукт» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и в :

В провадженні Черкаського апеляційного суду знаходиться вказана цивільна справа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2025, визначено колегію суддів: Фетісова Т. Л. головуючий суддя і судді Карпенко О. В., Сіренко Ю. В.

Ухвалами Черкаського апеляційного суду від 06.11.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 09.12.2025 на 12 год. 30 хв.

11.11.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача - адвокат Чернілевський В. Г. до апеляційного суду подав заяву про відвід суддів Фетісової Т. Л., Карпенко О. В. від розгляду даної справи.

Заяву мотивував тим, що справа № 706/552/22, яка наразі перебуває на розгляді апеляційного суду, стосується ідентичного спору зі справою № 706/553/22, у якій скаржник (позивач) також є стороною.

Зазначає, що судді Фетісова Т. Л. та Карпенко О. В. входили до складу колегії суддів, яка вже приймала рішення по суті спору у суміжній справі № 706/553/22.

Більше того, щодо суддів Фетісової Т. Л. та Карпенко О. В. скаржником (позивачем) вже подано дисциплінарну скаргу до Вищої ради правосуддя (ВРП) у зв`язку з їхньою поведінкою та істотним порушенням норм процесуального права під час розгляду справи № 706/553/22 (незабезпечення участі представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції 27.02.2025).

На переконання представника позивача участь тих самих суддів, які приймали рішення по суті в ідентичному спорі (справа № 706/553/22), та на яких подано дисциплінарну скаргу через їхні дії у суміжній справі, об`єктивно викликає у скаржника легітимні побоювання упередженості, що відповідає практиці ЄСПЛ: «будь-який суддя, у відношенні якого існує легітимний привід боятися відсутності безсторонності, має вийти зі справи» (Micallef). Сумніви апелянта у неупередженості суддів, що вже ухвалювали рішення у суміжній справі та є об`єктом дисциплінарного провадження, є обґрунтованими з точки зору «розумної людини» (стороннього спостерігача).

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 листопада 2025 рокузаяву про відвід суддям Фетісовій Т. Л., Карпенко О. В. визнано необґрунтованою.

Передано вирішення питання про відвід згідно заяви представника позивача адвоката Чернілевського В. Г. від 11.11.2025 у даній справі судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2025 року вказану справу розподілено судді Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_2 про відвід суддям Фетісовій Т. Л., Карпенко О. В. приходжу до висновку про необхідність залишення її без задоволення.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Питання про відвід вирішується судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 3 с. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Так, ст. 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

За об`єктивним критерієм підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Тобто, при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя чи судді можуть бути небезсторонніми, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Отже, законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Водночас суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Перевіривши доводи заяви про відвід та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що обставини, на які вказує заявник, як на підставу відводу суддівКарпенко О. В. та Фетісової Т. Л. у даній цивільній справі не можуть бути визнані законними та обґрунтованими підставами для відводу.

Так, незгода заявника з мотивами судового рішення апеляційного суду у справі № 706/553/22, у якій ТОВ Агропромислової компанії «Еліт Продукт» також є стороною не є підставою для відводу суддів, а також не підтверджує наявність обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів Карпенко О. В. та Фетісової Т. Л.

Посилання заявника на наявність у дисциплінарному провадженні Вищої ради правосуддя скарг на суддів Черкаського апеляційного суду Карпенко О. В. та Фетісову Т. Л. не є тими обставинами, які об`єктивно викликають сумнів у доброчесності, неупередженості або об`єктивності суддів, та не можуть бути підставами для відводу вказаних суддів.

Крім того, наявність поданих скарг чи відкритих дисциплінарних проваджень без притягнення суддів до відповідальності також не може свідчити про їх упередженість чи об`єктивність.

Будь-яких доказів на підтвердження упередженості та необ`єктивності суддів Карпенко О. В. та Фетісової Т. Л. заявник не надав.

Отже, в даній справі всі доводи заявника, адвоката Чернілевського В. Г., носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого об`єктивного обґрунтування та розумного пояснення, що могли б бути добросовісно сприйняті та оцінені судом, тому приходжу до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід суддів Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Еліт Продукт» адвоката Чернілевського Віталія Григоровича від 11.11.2025 про відвід суддів Фетісової Т. Л., Карпенко О.В. від розгляду апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислової компанії «Еліт Продукт» - адвоката Чернілевського Віталія Григоровича на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 10.10.2025 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Еліт Продукт» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л. І. Василенко