Провадження № 2/521/260/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому позивач просить стягнути заборгованість за угодою №301089 від 30.06.2010 р. та додатками до угоди № 1 та № 2, які невід?ємними частинами Угоди в розмірі 114501,60 грн..

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження по цій справі.

13.03.2025р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні рухомим майном.

11.04.2025р. від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви. Пропущений строк представник аргументує тим, що у січні 2025 р., адвокат звернулася з адвокатським запитом до ТОВ «Авто Просто» з проханням надати довідку про повне погашення боргу за угодою №301089 від 30.06.2010р., необхідну для подальшого розпорядження автомобілем КІА SORENTO 2010 року випуску номер кузову НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 . Листом за вих.№6 від 10.02.2025 р. ТОВ «Авто Просто» надало відповідь, що довідку про погашення боргу надати не вбачається за можливе, оскільки борг ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» станом на січень 2025 р. складає 114 501,60 грн. Таким чином, лише у лютому 2025 року ТОВ «Авто Просто» письмово відмовив у наданні довідки про погашення боргу. Тому, подати зустрічний позов у строк надання відзиву було неможливо.

В зустрічній позовній заяві позивач просить відмовити в задоволенні первісного позову ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за угодою №301089 від 30.06.2010 р. та додатками до угоди №1 та №2, які є невід?ємними частинами Угоди в розмірі 114 501,60 грн.; зобов?язати ТОВ «АВТО ПРОСТО» усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні автомобілем KIA SORENTO 2010 року випуску державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 шляхом видачі довідки про повне погашення боргу за угодою №301089 від 30.06.2010 р. із зазначенням про надання дозволу на відчуження автомобілю KIA SORENTO 2010 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_3 та припинити обтяження автомобілю KIA SORENTO 2010 року випуску державний номерний знак НОМЕР_5 , номер кузову НОМЕР_3 шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідачів адвокат Голенєва О.І. клопотання про поновлення строку підтримала та просила прийняти зустрічну позовну заяву.

Представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» - адвокат Мельник В.В. в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо прийняття зустрічного позову, оскільки відповідачем та його представником було пропущено строк для подання зустрічного позову встановлений судом та законом для подання зустрічного позову, наведена представником причина пропуску такого строку не є поважною, оскільки ніяких перешкод для подання зустрічного позову з часу відкриття провадження у справі у відповідача та його представника не було.

Суд заслухавши думку представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи та зустрічну позовну заяву, приходить до висновку, що зустрічну позовну заяву слід залишити без розгляду та повернути представнику відповідачів, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно із вимогами ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим ; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у низці рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як на елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 27.10.2023 року про відкриття провадження у справі відповідачу було встановлено строк для подання відзиву в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 30.11.2023 року представником відповідача адвокатом Голенєвою О.І. було надано клопотання про закриття провадження у справі, тобто це може свідчити про те, що відповідачам відомо про відкриття провадження.

Зустрічний позов було подано представником відповідача 13.03.2025 року, а клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви 11.04.2025 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Проте суд вважає, що вказана причина пропуску строку подання зустрічного позову не була зумовлена непереборними обставинами, а залежало від дій відповідача, його волевиявлення, а також дій його представника та не може бути визнана судом поважною, оскільки не перешкоджала відповідачу подати до суду зустрічний позов у імперативні строки встановлені законом.

Крім того, представник відповідача мала можливість раніше звернутися до позивача із заявою про повне погашення боргу за угодою №301089 від 30.06.2010р., починаючи з 26.06.2023р., тобто з моменту закриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №509/3945/15, виданого Малиновським районним судом м.Одесі 13.02.2019р. про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 74464,78грн.

Суд приходить до висновку, що зустрічний позов подано з порушенням строків, визначених ст.193 ЦПК України, тому з наведених підстав суд відмовляє в прийняті зустрічної позовної заяви та поновленні строку на її подання.

Відмова у поновленні процесуального строку, встановленого на звернення до суду із зустрічною позовною заявою та повернення зустрічної позовної заяви, не позбавляє права відповідача звернутися до суду з даним позовом в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 1-19, 120-127, 193, 194, 258, 260-261, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Голенєвої Олени Ігорівни про поновлення строку на подання зустрічного позову - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні рухомим майном залишити без розгляду та повернути її з додатками представнику ОСОБА_1 адвокату Голенєвій Олені Ігорівні, роз`яснити їй право на звернення до суду з позовними вимогами з додержанням загальних правил щодо подання позову, передбачених ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН