ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/63/23 Номер провадження 22-ц/814/1034/25Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю. І. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар : Горбун К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Бибика Володимира Анатолійовича на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватної агрофірми "Агроінвест", Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бибик В.А. звернувся до суду в інтересах позивача з позовною заявою до ОСОБА_2 , ПРИВАТНОЇ АГРОФІРМИ ''АГРОІНВЕСТ'', ГОГОЛІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ МИРГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації та визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкування відбувалося за законом, у встановлений законодавством строк позивач, як єдиний спадкоємець звернувся до приватного нотаріуса Сахарової Л.І., для оформлення спадкових прав. Приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну ділянку площею 3,27 га, що розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України від 04.12.2001 року серія ІІІ-ПЛ №009558 у зв`язку з неподанням витягу з ДЗК про земельну ділянку.

Відповідно до рішення № РВ-022 від 15.11.2022 року державного кадастрового реєстратора відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг ГУ держгеокадастру у Вінницькій області позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації земельної ділянку у зв`язку з перетином із ділянкою з кадастровим номером :00:001:0911, площа співпадіння складає 100%.

Спір з приводу даної земельної ділянки вже розглядався судами різних інстанцій та було встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 30.09.1997 року № 159/3 ОСОБА_3 видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 009558, який зареєстрований 04.12.2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88, відповідно до якого земельна ділянка, площею 3,27 га, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області передана йому у приватну власність. ОСОБА_3 звернувся до кадастрового реєстратора Відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавські області з метою державної реєстрації належної йому земельної ділянки у Державному реєстрі земель. Рішенням державного кадастрового реєстратора вищезазначеного відділу від 27 липня 2018 року № РВ-018 ОСОБА_3 відмовлено у реєстрації земельної ділянки на підставі того, що земельна ділянка позивача перетинається із земельною ділянкою, кадастровий номер :00:001:0911, площа співпадає на 100 % (повне співпадання). Рішенням Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 13 вересня 2000 року земельну ділянку площею 3,27 га передано у приватну власність ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 у 2016 році виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,27 га, розташованої в адміністративних межах Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. В подальшому ОСОБА_2 здійснив відповідні дії щодо державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки та присвоєння земельній ділянці кадастрового номера :00:001:0911. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 січня 2017 року, індексний номер 33591141, яке прийнято державним реєстратором Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Садошенко В.М.,внесено запис про право власності від 24 січня 2017 року за № 18734379 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0911, площею 3,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, відповідно до якого власником зазначеної земельної ділянки є відповідач ОСОБА_2 . Представник позивача зазначив, що спадкодавець позивача у передбачений законом спосіб набув право приватної власності на земельну ділянку та одержав 04.12.2001 року державний акт на право приватної власності на землю на підставі рішення виконкому Устивицької сільської ради народних депутатів № 159/3 від 30.09.1997 року. Враховуючи вищевикладене, оскільки державний акт на право приватної власності на землю на підставі якого спадкодавець позивача був власником цієї ж земельної ділянки, є чинними, тому виділення цієї ж земельної ділянки у власність іншій особі, зокрема відповідачу ОСОБА_2 є неправомірним. Зазначає також, що земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до рішення № РВ-022 від 15.11.2022 року державного кадастрового реєстратора відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області позивачу ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації земельної ділянку у зв`язку з перетином із ділянкою з кадастровим номером :00:001:0911, площа співпадіння складає 100%. Вказане рішення в повній мірі дублює рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавської області від 27 липня 2018 року за № РВ-018.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що набуття права власності з видачею Державного акту на право приватної власності на землю та державна реєстрація спірної земельної ділянки на ім`я відповідача ОСОБА_2 проведена без урахування того, що на той час вказана земельна ділянка не була вільною, так як перебувала у приватній власності спадкодавця позивача, а тому здійснення її державної реєстрації на ім`я відповідача є неправомірним та порушує права позивача. За таких обставин рішення Устивицької сільської ради 16 сесії 23 скликання від 13.09.2000 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,27 га, яка накладається на земельну ділянку спадкодавця позивача, у який право власності вже існувало, порушило гарантоване Конституцією України право власності останніх, а отже є незаконним, та відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України підлягають скасуванню, державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача. Оскільки на даний час спірна земельна ділянка перебуває в оренді Приватної агрофірми "Агроінвест" згідно договору оренди землі № 853-2019/02 від 26.02.2019 року, то з метою повного захисту прав позивача вказаний договір оренди повинен бути визнаний недійсним та скасована його державна реєстрація. Посилаючись на вищевикладене представник позивача просить винести рішення яким визнати незаконним та скасувати рішення Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 13.09.2020 року "Про виділення земельної частки з фермерського господарства "Юпітер" в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 , голові селянського (фермерського) господарства земельну частку в розмірі 3,27 га; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 3,27 га з кадастровим номером :00:001:0911, номер запису про право власності: 18734379 від 24.01.2017 року; визнати недійсним договір оренди землі № 853-2019/02 від 26.02.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватною агрофірмою "Агроінвест", щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0911, площею 3,27 га; скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 3,27 га, з кадастровим номером :00:001:0911, номер запису про інше речове право 30585361 від 04.03.2019 року; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,27 га, з кадастровим номером :00:001:0911 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ПРИВАТНОЇ АГРОФІРМИ ''АГРОІНВЕСТ'', ГОГОЛІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ МИРГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації та визнання права власності на спадкове майно, відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права також суперечить змісту позовної заяви та поданим доказам.

Апелянт вказує, що його спадкове право на земельну ділянку є діючим та ніким не оскаржено й не скасовано.

Скаржник зауважує, що суд першої інстанції помилкового вважав , що може самостійно точно визначити земельний масив , накладення чи відсутність накладення ділянок та іншу інформацію де спадкодавцю ОСОБА_3 належала земельна ділянка .

На думку скаржника висновки суду першої інстанції , щодо місця розташування спірних земельних ділянок не ґрунтуються на зібраних по справі доказах, є припущеннями , оскільки суд не володіє знаннями у сфері геодезії.

Також позивач посилається на преюдиційність постанови Верховного Суду від 23.07.2020 у справі №525/483/18 згідно якої спадкодавцю ОСОБА_3 було відмовлено в реєстрації земельної ділянки на підставі того , що земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою кадастровий номер :00:001:0911, площа співпадає на 100 % ( повне спів падіння).

Відтак , судом першої інстанції безпідставно та без належного обґрунтування було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вказані обставини ОСОБА_1 просить скасувати рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року , та постановити нове про задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ІV-ПЛ № 002017 від 17 квітня 1995 року на підставі рішення Великобагачанської районної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 23 грудня 1994 року ОСОБА_3 надана у постійне користування земельна ділянка площею 29,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Устивицької сільської Ради народних депутатів, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 21 (том 1 а.с. 155).

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ІV-ПЛ без номера від 17 квітня 1995 року на підставі рішення Великобагачанської районної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 26 жовтня 1993 року ОСОБА_2 надана у постійне користування земельна ділянка площею 30,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Устивицької сільської Ради народних депутатів, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 4 (том 1 а.с. 177).

Рішенням виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 30 вересня 1997 року за № 159/3 передано у приватну власність голові селянського фермерського господарства земельну частку з фермерського господарства "Вікторія" ОСОБА_3 в розмірі 3,27 га та зобов`язано виготовити Державний акт на право приватної власності на землю за власний кошт (том 1 а.с. 24).

Рішення 15 сесії 23 скликання Великобагачанської районної ради Полтавської області від 06 жовтня 2000 року, вилучено земельну ділянку площею 26,7 га, надану ОСОБА_2 рішенням 14 сесії першого скликання Великобагачанської районної ради від 26 жовтня 1993 року, та приєднано її до земель запасу Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (том 1 а.с. 178).

Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять третього скликання Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 13 вересня 2000 року ОСОБА_3 виділено 21,00 га землі для розширення селянського (фермерського) господарства "Вікторія" із земель запасу сільської ради (том 1 а.с. 148).

Відповідно до Рішення шістнадцятої сесії двадцять третього скликання Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 13 вересня 2000 року, передано у приватну власність ОСОБА_2 голові селянського фермерського господарства земельну частку в розмірі 3,27 га та зобов`язано виготовити Державний акт на право приватної власності на землю за власний кошт (том 1 а.с. 23).

Відповідно до витягу з рішення 15 сесії районної ради 23 скликання від 06 жовтня 2000 року ОСОБА_3 надано згоду на розширення селянського (фермерського) господарства і замовити землевпорядній організації проект відведення земельної ділянки площею 21,00 га за рахунок земель запасу Устивицької сільської ради (том 1 а.с. 148 зворотна сторона).

Відповідно до Додатку до державного акту серія ІV-ПЛ № 002017 зареєстрованого Великобагачанською районною радою від 17 квітня 1995 року за № 21 на право постійного користування землею, ОСОБА_3 на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Великобагачанської районної ради віл 27 лютого 2001 року надано у постійне користування земельна ділянка площею 21,00 га для ведення селянського (фермерського) господарства в межах згідно з планом, яка розташована на території Устивицької сільської ради (том 1 а.с. 156).

У 2001 році земельно-кадастровим бюро при Великобагачанському районному відділі земельних ресурсів Полтавського обласного управління земельних ресурсів виготовлено Проект відведення земельної ділянки наданої в постійне користування ОСОБА_3 для селянського (фермерського) господарства "Вікторія" із земель запасу Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (том 1 а.с. 140-154).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 009558 від 04 грудня 2001 року ОСОБА_3 на підставі Рішення виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 30.09.1997 року за № 159/3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,27 га для ведення сільського господарства, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88 (том 1 а.с. 13).

У 2001 році земельно-кадастровим бюро при Великобагачанському районному відділі земельних ресурсів Полтавського обласного управління земельних ресурсів виготовлено технічний звіт по складанню Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області серія ІІІ-ПЛ № 009558 від 04 грудня 2001 року (том 1 а.с. 159-165).

У 2016 році ФОП ОСОБА_4 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :00:001:0911 ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (том 1 а.с. 166-188).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області 20.03.2020 року, після смерті якого відкрилася спадщина (том 1 а.с. 9).

Спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Сахаровою Л.І. за № 77/2020 та зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 65751149, спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с. 11).

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 28 від 21 червня 2024 року, за відсутності інформації про документацію із землеустрою щодо складання Державного акта серія ІІІ-ПЛ № 009558 на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,27 га, розташованої на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, належну ОСОБА_3 , та інформації в електронному вигляді про розмір, межі та конфігурацію даної земельної ділянки, встановити її місце розташування не вбачається можливим. Тому встановити, чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0911, площею 3,27 га, яка зареєстрована в базі Державного земельного кадастру, відповідно до меж визначених правовстановлюючими документами на земельну ділянку, що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 009558 від 04.12.2001, не вбачається можливим. Встановити площу перетину земельних ділянок не вбачається можливим (том 2 а.с. 71-78).

Відповідно до Висновку експерта № 51 від 09 серпня 2024 року за результатами проведення земельно-технічного дослідження на замовлення ОСОБА_1 від 09.08.2024, земельна ділянка кадастровий номер :00:001:0911 накладається на земельну ділянку площею 3,27 га, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно Державного акту серія ІІІ-ПЛ № 009558; площа накладення складає 3,27 га (том 2 а.с. 173-180).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду, до суду не надано належних доказів, які б дозволили суду з`ясувати точне розміщення, конфігурацію, поворотні точки земельної ділянки, яка надавалася померлій особі ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 30 вересня 1997 року за № 159/3, але точно встановлено межі земельного масиву/сформованої земельної ділянки, в межах якої повинна знаходитися земельна ділянка площею 3,27 гектара, яка була передана у приватну власність відповідно до рішення місцевого самоврядування померлому ОСОБА_3 , і яка повинна знаходитися в межах земельної ділянки площею 29 гектара, яка перебувала у користуванні ФЕРМЕРСЬОГО ГОСПОДАРСТВА "ВІКТОРІЯ", і яка не перетинається із земельною ділянкою кадастровий номер :00:001:0911, що виключає можливість визнання вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0911 за позивачем по справі.

Окрім того Стороною позивача не надано до суду доказів на підтвердження того, що при прийнятті рішення 16 сесії 23 скликання від 13 вересня 2000 року Устивицької ради Великобагачанського району Полтавської області "Про виділення земельної частки з ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ЮПІТЕР" в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 , голові селянського (фермерського) господарства земельну частку в розмірі 3,27 гектара, органом місцевого самоврядування була порушена належна правова процедура чи орган вийшов за межі своїх повноважень.

Колегія суддів погоджується із такими висновками зважаючи на слідуюче.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна, визнається судом незаконним та скасовується.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/1279/17, від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 914/1521/17.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина п`ята статті 263 ЦПК України).

Отже, обставини справи - це життєві факти, які мають значення для вирішення спору, такі як: вчинення чи невчинення певної дії певною особою; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій чи настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності (статті 77-80 ЦПК України) суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин.

Від встановлення судом обставин справи належить відрізняти правові висновки, які робить суд на підставі таких обставин, у тому числі оціночні, наприклад про дотримання розумного строку, про те, чи мала сторона знати про певні обставини, чи є причина поважною, чи перевищує розмір неустойки розмір збитків та чи є таке перевищення значним тощо. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц (провадження № 14-429цс19, пункт 43) зазначила, зокрема, що відповідатиме обставинам справи зменшення розміру відповідальності відповідача до оцінки майнових втрат позивачки, та здійснила таку оцінку.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

При цьому на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження № 14-20цс21).

Тому суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями скаржника , що судове рішення у справі № 525/483/18 в описовій частині , щодо того, що земельна ділянка позивача перетинається із земельною ділянкою ОСОБА_2 , кадастровий номер :00:001:0911, площа співпадає на 100 % (повне спів падання)відтак є одним об`єктом нерухомості та порушує права спадкоємця ОСОБА_1 , що, на думку скаржника, носить преюдиціальний характер, оскільки це судження не є обставиною справи, а є висновком, зробленим ОСОБА_1 на підставі власного тлумачення встановлених ним обставин справи.

Натомість , матеріали даної справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про порушення прав позивача відповідачами ОСОБА_2 , Приватною агрофірмою "Агроінвест", Гоголівською селищною радою Миргородського району Полтавської області

Зокрема, відсутні докази, які б підтверджували, що станом на 1995 рік спадкодавець ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 мали спір щодо користування наданими їм у постійне користування земельними ділянками що були розташовані на території Устивицької сільської Ради народних депутатів та щодо їх повного чи часткового перетину.

Згідно рішення виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 30 вересня 1997 року за № 159/3 передано у приватну власність голові селянського фермерського господарства земельну частку з фермерського господарства "Вікторія" ОСОБА_3 в розмірі 3,27 га.

Станом на момент передачі земельної ділянки ОСОБА_3 із земель фермерського господарства "Вікторія" , у останнього в постійному користуванні за рішенням Великобагачанської районної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 23 грудня 1994 року перебувала земельна ділянка площею 29,0 га. Відповідно виділ 3,27 га у приватну власність спадкодавця ОСОБА_3 повинен був відбутися із 29,0 га, які на той час перебували у його коритсуванні та перебувають на цей час у постійному користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія ІV-ПЛ № 002017 від 17 квітня 1995 року, але фактично технічна документація була виготовлена та затверджена на земельну ділянку поза межами масиву земель, що були за вказаним рішення Ради виділені в постійне користування фермерського господарства « Вікторія», головою якого на той час був ОСОБА_3 , тобто в порушення вимог рішення органу місцевого самоврядування.

Натомість ОСОБА_2 рішенням Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 13 вересня 2000 року була надана у власність земельна ділянка загальною площею 3,27 га із земель що перебували у його постійному користуванні на підставі рішення Великобагачанської районної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 26 жовтня 1993 року загальною площею 30,0 га.

В подальшому рішенням Великобагачанської районної ради Полтавської області від 06 жовтня 2000 року, вилучено земельну ділянку площею 26,7 га, надану ОСОБА_2 рішенням 14 сесії першого скликання Великобагачанської районної ради від 26 жовтня 1993 року, та приєднано її до земель запасу Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

За вказаних обставин , поза об`єктивним сумнівом залишається те , що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано у приватну власність земельні ділянки , із земель що перебували у їхньому постійному користуванні на момент видачі таких ділянок. Як зазначалось вище , спору щодо перетину чи часткового накладання земель які перебували у постійному користуванні ОСОБА_3 ( за рішенням Великобагачанської районної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 23 грудня 1994 року) та у постійному користуванні ОСОБА_2 ( за рішенням Великобагачанської районної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 26 жовтня 1993 року) між сторонами не було. Відтак , надання однієї і тієї ж ділянки сторонам фактично є неможливим.

За вказаних обставин колегія суддів вважає недоведеним факт порушення відповідачем Гоголівською селищною радою Миргородського району Полтавської області та ОСОБА_2 прав позивача внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування Рішення шістнадцятої сесії двадцять третього скликання Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 13 вересня 2000 року.

Окрім цього, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Оскільки передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, у свою чергу позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами наявність у нього законних прав саме на земельну ділянку за місцем розташування спірної земельної ділянки площею 3,27 га з кадастровим номером :00:001:0911 в межах земельної ділянки, що надана у власність відповідачу ОСОБА_2 що розташована поза межами земельного масиву, який знаходиться у постійному користування фермерського господарства «Вікторія», тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність порушення відповідачами прав позивача внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування рішення від 13 вересня 2000 року.

Окрім того, вірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог про скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку. Так, у пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) вказано, що: «відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 02 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц)».

Зважаючи на що , оскільки винмога про скасування Рішення шістнадцятої сесії двадцять третього скликання Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 13 вересня 2000 року задоволенню не підлягає, відповідно не підлягають задоволенню як похідні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку , визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації права оренди.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Бибика Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов