Справа № 227/419/23
(2/199/1597/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Богун О.О.,

при секретареві Дубовик А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ПрАТ «ВУСО», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ПрАТ «ВУСО», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначила, що 02.09.2022 року о 17 год. 35 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи службовим орендованим автомобілем Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , що належить АТ КБ «ПриватБанк» рухався по другорядній дорозі проспекту Перемоги міста Добропілля Донецької області, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу у русі та виїхав на перехрестя головної дороги вулиці Залізнична, де скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до значних механічних пошкоджень автомобіля що належить ОСОБА_1 . Своїми діями, водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, що відноситься до адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 21 листопада 2022 року , суддею Ленінського районного суду міста Дніпропетровська, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за яке передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП. Автомобіль Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 належить позивачу, на підставі приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.06.2020 року. Цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної події була застрахована полісом №208327958, страхової компанії ПрАТ СК «ВУСО» з лімітом відшкодування за шкоду заподіяну майну: 130 000 гривень та нульовим розміром франшизи. Позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до страхової компанії, та 24.10.2022 року, отримала безготівкове зарахування коштів, у сумі 106 077,93 гривень, без відповідного погодження з позивачем суми страхового відшкодування. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №022 від 29 вересня 2022 року виконаної на замовлення позивача, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 , становить 286 634,17 гривень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 394 893,36 гривень.

Таким чином, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 з урахуванням зносу складає 286 634,17 гривень, відповідно до висновку судового експерта №022. Автомобіль позивача, після ДТП має ринкову вартість 90 289,62 гривень. Розрахунок вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 : 286 634,17 90 289,62 = 196 344,55 гривень. Ліміт страхового відшкодування за полісом складає 130 000 гривень відповідно страховик повинен доплатити ще, з наступних розрахунків: 130 000 гривень 106 077,92 гривень = 23 922,08 гривень. Різницю між страховим відшкодуванням та реальними збитками, сплачує винуватець ДТП, а саме: 196 344,55 гривень 130 000 гривень 66 344,55 гривень. Таким чином різницю між страховими відшкодуванням та фактичним розміром шкоди, для повного відшкодування завданої шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому особа, що застрахувала свою відповідальність, в даному випадку винувата особа, тобто ОСОБА_2 в сумі 66 344,55 гривень.

Ухвалою від 01 березня 2023 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного.

28 березня 2023 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» в особі адвоката В.А. Шиліна до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що висновок №22 автотоварознавчого дослідження від 29.09.2022 року є неналежним та недостовірним доказом про збитки, так як зроблений з порушенням пункту 32 НАЦІОНАЛЬНОГО СТАНДАРТУ №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. №1440 (висновок не на дату ДТП) і такий доказ не відповідає вимогам ст.. ст.. 77,79 ЦПК України. Матеріальні збитки заподіяні власнику автомобіля Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_2 судовим експертом Дехтярем В.О. визначено не на дату ДТП 02.09.2022 року, а на дату оцінки 29.09.2022 року, що є порушенням пункту 32 НАЦІОНАЛЬНОГО СТАНДАРТУ №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. №1440. Таким чином, відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №022 від 29 вересня 2022 року, виконано на замовлення позивачки є недостовірною вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_2 в розмірі 286 634,17 гривень і вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 394 893,36 гривень. Звіт №40 ФОП ОСОБА_4 на дату оцінки 23 грудня 2022 року, про ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_2 в розмірі 90 289,62 гривні теж є неналежним і недостовірним доказом, зроблений з упередженням оцінювачем зі значним зниженням вартості КТЗ після ДТП. Визначена звітом №40 ФОП ОСОБА_4 утилізаційна вартість залишків є значно заниженою, що стало підставою для вимог позивачки про доплату страхового відшкодування з відповідачів.

30 березня 2023 року від представника відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за довіреністю М.І. Захарова надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову з наступних підстав. Вважає що з позовної заяви і доданих до неї документів, не вбачається того факту, що у момент вчинення ДТП, а саме 02.09.2022 р. о 17 год. 35 хв. ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ КБ «ПриватБанк» та виконував у цей момент трудові обов`язки. Тому позивачем не з`ясовані і недоведені вказані обставини, а є лише припущенням, що в силу ст. ст. 76-81 ЦПК України, не можуть бути належними та допустимими доказами. Виходячи з норм чинного законодавства підстав для цивільної відповідальності АТ КБ «ПриватБанк» перед ОСОБА_1 лише через те, що банк є власником автомобіля, відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02.09.2022 року о 17 год. 35 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи службовим орендованим автомобілем Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , що належить АТ КБ «ПриватБанк» рухався по другорядній дорозі проспекту Перемоги міста Добропілля Донецької області, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу у русі та виїхав на перехрестя головної дороги вулиці Залізнична, де скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до значних механічних пошкоджень автомобіля що належить ОСОБА_1 . Своїми діями, водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, що відноситься до адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 21 листопада 2022 року , суддею Ленінського районного суду міста Дніпропетровська, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за яке передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП. Автомобіль Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 належить позивачу, на підставі приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.06.2020 року. Цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної події була застрахована полісом №208327958, страхової компанії ПрАТ СК «ВУСО» з лімітом відшкодування за шкоду заподіяну майну: 130 000 гривень та нульовим розміром франшизи. Позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до страхової компанії, та 24.10.2022 року, отримала безготівкове зарахування коштів, у сумі 106 077,93 гривень, без відповідного погодження з позивачем суми страхового відшкодування. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №022 від 29 вересня 2022 року виконаної на замовлення позивача, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 , становить 286 634,17 гривень. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 394 893,36 гривень.

Таким чином, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 з урахуванням зносу складає 286 634,17 гривень, відповідно до висновку судового експерта №022. Автомобіль позивача, після ДТП має ринкову вартість 90 289,62 гривень. Розрахунок вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_2 : 286 634,17 90 289,62 = 196 344,55 гривень. Ліміт страхового відшкодування за полісом складає 130 000 гривень відповідно страховик повинен доплатити ще, з наступних розрахунків: 130 000 гривень 106 077,92 гривень = 23 922,08 гривень. Різницю між страховим відшкодуванням та реальними збитками, сплачує винуватець ДТП, а саме: 196 344,55 гривень 130 000 гривень 66 344,55 гривень. Таким чином різницю між страховими відшкодуванням та фактичним розміром шкоди, для повного відшкодування завданої шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому особа, що застрахувала свою відповідальність, в даному випадку винувата особа, тобто ОСОБА_2 в сумі 66 344,55 гривень.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2013 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1888 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вартість матеріального збитку а саме різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок ДТП який становить 66 344 (шістдесят шість тисяч триста сорок чотири гривні) 55 копійок та матеріальну шкоду з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу у зв`язку з пошкодженням автомобіля у розмірі 23 922 (двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні) 08 копійок.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 копійок моральної шкоди.

Заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із нищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень) грн. 00 коп., яка підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 139 ч. 6, ст. 141 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4798,37 грн. та витрати на підготовку експертного висновку в розмірі 3500,00 грн. Питання про стягнення судових витрат у вигляді правничої допомоги судом не вирішувалось згідно до поданої позивачем заяви на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Щодо витрат на правову допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано суду договір №53 про надання правової допомоги від 06 грудня 2022 року.

Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

П. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пропорційною даній категорії справи та обсягу здійсненої адвокатом роботи, буде відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч гривень) 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 12,81,82,133, 137,139, 141,144,263-265 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1188 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ПрАТ «ВУСО», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду, а саме різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 66 344 (шістдесят шість тисяч триста сорок чотири гривні) 55 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу у зв`язку з пошкодженням у розмірі 23 922 (двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні) 08 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 копійок.

Стягнути солідарно з Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмір 12 000 (дванадцять тисяч гривень) 00 копійок за надання правничої допомоги, 8 000 (вісім тисяч гривень) 00 копійок витрат на залучення експерта та оцінювача, 2 147 (дві тисячі сто сорок сім гривень) 20 копійок сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Богун

27.10.2025