ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/222/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Додаткове)

04 листопада 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Кулика С.В., за участю секретаря Боярської Є.О., розглянувши заяву адвоката Клименко Яни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 та заяву адвоката Беніцької Валентини Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.09.2025 року позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано квартиру загальною площею 36,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 , право власності на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 , право власності на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині в задоволенні позову та зустрічного позову було відмовлено.

Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначено, що 25.08.2025 року до закінчення судових дебатів у справі, представником позивача було подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн. Враховуючи, що приймаючи рішення судом не було вирішено питання про судові витрати просить суд, ухвалити додаткове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн., та витрат на сплату судового збору у розмірі 8052,00 грн.

Від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначено, що до закінчення судових дебатів у справі, представником відповідача було заявлено, що докази по витратам на правничу допомогу будуть подані суду. Враховуючи, наведене просить суд, ухвалити додаткове рішення яким стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 84500,00 грн., та витрат на сплату судового збору.

Дослідивши заяву та матеріали справи, заслухавши сторони суд приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України).

Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 2024/14 від 10.06.2024 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 2024/14 від 10.06.2024 року, та акт приймання-передачі послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 2024/14 від 10.06.2024 року. Крім того звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , було сплачено судовий збір у розмірі 8052,00 грн.

На підтвердження витрат, які поніс відповідач на отримання професійної правничої допомоги до суду представником відповідача надано договір про надання правової допомоги № 28/11/2023 від 28.11.2023 року укладеного між адвокатом Лісовою Д.А., та ОСОБА_2 , додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 28/11/2023 від 28.11.2023 року, та акт приймання-передачі послуг до договору про надання правової допомоги № 28/11/2023 від 28.11.2023 року, договір доручення про надання правової допомоги від 18.04.2024 року укладений між адвокатом Беніцькою В.І., та ОСОБА_2 , акт приймання передачі виконаних робі від 09.09.2025 року, детальний опис робіт від 09.09.2025 року. Крім того звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 , було сплачено судовий збір у розмірі 2045,31 грн.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги співмірність суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, враховуючи, наявність усталеної судової практики з розгляду подібних справ, враховуючи, що у вказаній цивільній справі як позов ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя так і зустрічний позов ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя було задоволено частково, за кожної зі сторін було визнано по частини вказаної квартири, постановляючи рішення про поділ спірної квартири судом було обрано варіант розподілу запропонований позивачем, суд приходить до висновку, що заявлені представниками позивача та відповідача вимоги про стягнення витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі по 20000,00 грн., кожній стороні, з подальшим зарахуванням однорідних вимог.

Відповідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що «При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат».

Оскільки судом вирішено покласти судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, доцільним буде зарахувати половину судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , у сумі 1022,66 грн. та стягнутии з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , різницю у сумі 4026,00 грн. - 2045,31 грн.= 3003,34 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Клименко Яни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 та заяву адвоката Беніцької Валентини Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Зарахувати витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 до витрати на правничу допомогу ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3003,34 грн.

В іншій частині в задоволенні заяв відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Кулик