Cправа № 570/3020/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» в особі представника адвоката Руденка К.В. звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №4746 від 05.02.2024 в сумі 46975,00 гривень, яка складається з: 5000,00 гривень заборгованість за кредитом, 41975,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами за період з 05.02.2024 по 04.02.2025. Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в сумі 2 422,40 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Кредитного договору № 4746 від 05.02.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у сумі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 04.02.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,3% від суми кредиту за кожен день користування (839,5% річних). Посилався, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання Кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зазначив, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 788842 направлявся відповідачу 05.02.2024 о 20:29:05 годині, шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який зазначений у Кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний 05.02.2024 о 20:29:16 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 788842 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/. Посилався, що кредитні кошти у сумі 5000 грн були відправлені відповідачу 05.02.2024 на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк». Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Таким чином, посилався, що в порушення умов Кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Ухвалою суду від 24 липня 2025 року було відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

05 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скользнєвої В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на не доведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту в суму, зазначеній в позовній заяві. Крім основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 41975,00 грн, виходячи з процентної ставки 2,3 % за кожен день користування кредитом протягом усього строку кредитування. Однак 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22листопада 2023 року. У п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Кредитний договір №4746 між сторонами укладено 05 лютого 2024 року, а тому нарахування процентів мало відбуватися наступним чином: з 05.02.2024 по 22.04.2024 за ставкою не вище 2,5 % у день; з 23.04.2024 по 20.08.2024 за ставкою не вище 1,5% у день; з 21.08.2024 і до кінця строку дії договору за ставкою не вище 1 % у день. Позивач у позовній заяві хибно стверджує, що денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути покладений в основу судового рішення як доказ, що підтверджує розмір заборгованості, оскільки цей документ створено в односторонньому порядку, у ньому відсутні ознаки первинного бухгалтерського документа, він є юридично та математично необґрунтованим. Також, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

10 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» - адвоката Руденка К.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він посилався, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зауважив, що підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальник ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зазначив, що укладення відповідачем з позивачем Договору № 4746 від 05.02.2024 - це право, а не обов`язок відповідача, яке було реалізовано на власний розсуд відповідачем, який є вільним у своєму виборі. При цьому відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим Договором. Окрім цього, посилався, що в укладеному Кредитному договорі між кредитором та відповідачем встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом. Зазначив, що зміни до Кредитного договору не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), відтак правових підстав для перерахунку денної процентної ставки, яка є фіксованою, немає. А тому відповідно і немає підстав для застосуванння Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (надіслання судового виклику, у тому числі смс-повідомлення, на електронну пошту та розміщення оголошення на сайті Судова влада України), причини неявки суду не повідомив. Його представниці подала суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

05.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4746, відповідно до п. 1.1. якого Товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором.

У п. 1.2.-1.4. Договору сторони погодили, що мета отримання кредиту на споживчі цілі, процентна ставка за користування кредитом становить 2,3% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 839,5%) користування Кредитом. Процентна ставка є фіксованою. Строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів.

Положеннями п. 1.6. Договору передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», які розміщені на сайті https://kltcredit.com.ua.

Згідно з п. 1.8. Договору Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс Fondy або іншим способом.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору Товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором.

У п. 2.4.1. договору передбачено, що позичальник зобов`язується у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит.

Договір № 4746 від 05.02.2024 підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 788842.

Крім того, 05.02.2024 ОСОБА_1 було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 788842 паспорт споживчого кредиту, де також відображені умови кредитування.

Відтак, між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у ТОВ «КЛТ Кредит» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Зі змісту довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 11 червня 2025 року вбачається, що 05 лютого 2024 року ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5000,00 грн, призначення платежу: перерахування коштів за договором 4746 від 05.02.2024 на умовах фінансового кредиту.

Факт перерахування ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» грошових коштів ОСОБА_1 відповідно до умов договору №4746 від 05.02.2024 також підтверджується відомостями, наданими суду АТ «Універсал Банк» про те, що на ім`я ОСОБА_2 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку 05 лютого 2024 року були зараховані грошові кошти у сумі 5000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №4746 від 05.02.2024, наданого ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», у відповідача ОСОБА_1 станом на 11.06.2025 утворилася заборгованість в загальному розмірі 46975,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом становить 41975,00 грн. Проценти за користування кредитом нараховувалися за відсотковою ставкою в розмірі 2,3% у період з 05.02.2024 по 04.02.2025 включно.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.

Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК Українивизначає.

За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК Українизобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Як було установлено судом, 08 квітня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір №8703, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 4050 гривень, строком на 365 днів.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 303978.

Суд, дослідивши надані докази, доходить висновку, що знаходить своє підтвердження обставина наявності у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем заборгованості за кредитним договором №4746 від 05.02.2024. Відтак, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище кредитним договором в розмірі 5000,00 гривень.

У свою чергу, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується таким.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №4746 від 05.02.2024, відповідно до якого сума заборгованості станом на 11.06.2025 становить 46975,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 41975,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Зі змісту розрахунку заборгованості убачається, що ОСОБА_1 не здійснював платежів в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору, проценти за користування кредитними коштами нараховувалися за стандартною процентною ставкою - 2,5% в день.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що відповідачем ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору №4746 від 05.02.2024 не здійснювалося внесення грошових коштів в рахунок сплати основної суми боргу, яка становить 5000,00 гривень, та, як наслідок, така сума основної суми боргу підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «КЛТ Кредит».

Водночас, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком процентів за користування кредитними коштами, з огляду на таке.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року(включно) - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року(включно) - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 21 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Кредитний договір №4746 від 05.02.2024 укладений на строк 365 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір укладений та діяв після набрання чинності цим Законом.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору №4746 від 05.02.2024 процентна ставка становить 2,3% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Починаючи з 24 грудня 2023 року ( з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року) по 22 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день - 78 днів *(5000 гривень * 2,5%) і становить 9750,00 гривень.

Починаючи з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року - 120 днів *(5000 гривень * 1,5%) і становить 9000,00 гривень.

Починаючи з 21 серпня 2024 року по 04 лютого 2025 року - 168 днів *(5000 гривень * 1 %) і становить 8400,00 гривень.

За таких обставин, ТОВ «КЛТ Кредит» без належних на те правових підстав з 22 квітня 2024 року було нараховано відповідачу відсотки за процентною ставкою 2,3% на день, а відтак, позовні вимоги ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в сумі 27150,00 гривень.

Що стосується посилань представника ТОВ КЛТ Кредит на те, що за договором про споживчий кредит, строк кредитування за яким триватиме після 21.08.2024 денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору, то вони є такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та свідчать про хибне розуміння позивачем положень Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року та яким було внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування».

Так, вимогами п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі - Закон), визначено, що «дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим законом».

У свою чергу, пунктом п`ятим розділу І вказаного вище Закону, у тому числі, статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною 5, якою закріплено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Разом з тим, пунктом 17 ЗУ №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, законодавцем закріплено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».

З огляду на те, що кредитний договір №4746 від 05.02.2023 був укладений між ТОВ «КЛТ Кредит» та ОСОБА_1 на строк 365 днів, то строк його дії продовжує діяти після набрання чинності вказаним вище Законом. Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки може застосовуватися позивачем з урахуванням внесених змін до ЗУ «Про споживче кредитування» Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження підписання відповідачем кредитних документів електронним цифровим підписом відповідача суд відхиляє, позаяк такі доводи спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що кредитний договір №4746 від 05.02.2024, інформаційне повідомлення від 05.02.2024 підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором споживача 788842. Інші доводи представника відповідача суд не бере до уваги, позаяк вони не ґрунтуються на вимогах закону, спростовуються матеріалами справи та свідчать про хибне трактування норм закону та перекручування правових висновків Верховного Суду.

Беручи до уваги наведене вище, з відповідача на користь ТОВ «КЛТ Кредит» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №8703 від 08.04.2024, яка складається з: 5000,00 грн. заборгованість за кредитом, 27150,50 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Згідно з платіжною інструкцією №576 від 20.06.2025 при пред`явленні позову до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 68,44%, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1303,98 гривень (2422,40 : 100 х 68,44 = 1657,89).

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 гривень.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав суду договір № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16 вересня 2024 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «КЛТ Кредит»; довіреність від 17 вересня 2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність Руденка К.В. серії ПТ № 2412; акт приймання-передачі наданих послуг № 5 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16 вересня 2024 року; витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 5 до договору про надання юридичних послуг від 16 вересня 2024 року; платіжну інструкцію від 07 березня 2025 року № 241.

Відповідно до витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 5 до договору про надання юридичних послуг від 16 вересня 2024 року, ФОП ОСОБА_3 надав ТОВ «КЛТ Кредит» юридичні послуги, а саме складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 4746 від 05 лютого 2024 року та клопотання про витребування доказів; складення на надсилання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику за кредитним договором № 4746 від 05 лютого 2024 року, вартість наданих послуг складає 10 000 грн.

Зі змісту платіжної інструкції від 07 березня 2025 року № 241 вбачається, що ТОВ «КЛТ Кредит» перерахувало на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 10 000 грн (призначення платежу: згідно з договором про надання юридичних послуг № 16/09/2024 від 16 вересня 2024 року, акт 5 від 03 березня 2025 року).

За змістомст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як це унормовано вимогами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3ст. 141 ЦПК України.

За правилами ч. 8ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогамист. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, що ЦПК України унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Водночас, суд зважає на те, що правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В розумінні п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 68,44% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6844,00 гривень (10000 х 68,44% : 100% = 6844,00).

Крім того, представник відповідача просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були додані копії договору про надання правничої допомоги від 24 вересня 2025 року, ордеру про надання правничої допомоги від 30 вересня 2025 року, акту здачі-прийому наданих послуг від 24 вересня 2025 року.

Представник позивача у відповіді на відзив акцентував увагу суду на тому, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень є необґрунтованими, завищеними та такими, що не відповідають критерію розумності, реальності та співмірності, тому не можуть бути покладені на іншу сторону у заявленому розмірі.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягаю відшкодуванню відповідачу, суд враховує, складність цивільної справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, час, витрачений адвокатом Скользнєвою Валерією Владиславівною на ознайомлення з матеріалами справи, написання та відправлення відзиву, що згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг становить 3 години, вважає, що з позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем, в сумі 4000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81,141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором №4746 від 05 лютого 2024 року в сумі 32 150 (тридцять дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 303 (одна тисяча триста три) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6844 (шість тисяч вісімсот сорок чотири) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ», , місцезнаходження: м. Київ площа Солом`янська, буд. 2, прим. 04;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя :