Справа № 277/764/25
У Х В А Л А

"21" листопада 2025 р. с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення

в с т а н о в и в:

31.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив розстрочити йому сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 16940,00 грн. на 12 місяців.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14.07.2025 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Фінпром Маркет» до нього про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 16940,00 грн.

Вказане рішення оскаржене позивачем та постановою Житомирського апеляційного суду від 13.10.2025 року рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14.07.2025 року скасоване і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з нього заборгованості за договором позики в розмірі 7985,00 грн., судового збору в розмірі 2854,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1649,90 грн.

Оскільки на даний час він не працює, хворіє, сім`я проживає лише за рахунок заробітної плати його дружини, виконання рішення у повному обсязі, на даний час для нього є неможливим.

В судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник ТОВ «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши клопотання відповідача та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14.07.2025 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №3663343 від 14.12.2020 року.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.10.2025 року рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14.07.2025 року скасоване і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з нього заборгованості за договором позики в розмірі 7985,00 грн., судового збору в розмірі 2854,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1649,90 грн.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є право перетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 має намір добровільно виконати рішення суду, хворіє, ніде не працює, з врахуванням суми боргу, що на даний момент становить 12489,70 грн., суд вважає, що одноразовий платіж створить для відповідача надмірний тягар.

Також, суд враховує те, що розстрочення виконання рішення суду не буде створювати занадто привілейовані умови для ОСОБА_1 , оскільки такі дії спрямовані саме на забезпечення виконання рішення суду і на відновлення порушених прав позивача.

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник, можна розцінювати як такі, що у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

Водночас, оцінюючи надані заявником докази щодо неможливості виконання рішення на даний момент в сукупності із задоволеними позовними вимогами ТОВ «Фінпром Маркет», суд вважає, що розстрочка виконання рішення на 12 місяців є недоцільною.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність заявником належними та допустимими доказами підстав для відстрочення виконання рішення суду, а тому суд доходить висновку, що виконання рішення суду слід розстрочити на 4 місяці із сплатою щомісячного платежу рівними частинами по 3122,43 грн. до 20 числа поточного місяця, починаючи з дня набрання ухвалою законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.267, 354, 435 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 стягнення заборгованості за договором позики №3663334 від 14.12.2020 року у розмірі 7985,00 грн., судового збору в розмірі 2854,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1649,90 грн., а всього коштів у сумі 12489,70 грн. на 4 (чотири) місяці із сплатою щомісячного платежу рівними частинами по 3122 (три тисячі сто двадцять дві) грн. 43 коп. до 20 числа поточного місяця, починаючи з дня набрання ухвалою законної сили.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: В.В.Заполовський