Дата документу 25.11.2025 Справа № 336/4429/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/4429/24 Головуючий у 1-й інстанції:Боєв Є. С.
Провадження №22-ц/807/1871/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кухаря С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Єренко Дмитра Віталійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2024 року у справі за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Запорізька міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.08.2007 року між Запорізькою міською радою (далі Орендодавець) та Приватним підприємством «Біном» (далі Орендар) було укладено Договір оренди землі, зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.10.2007 року за № 49.

Згідно п. 1 Договору оренди землі, орендодавець відповідно до рішення шостої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 72/149 від 06.12.2006 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування автозаправної станції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником земельної ділянки загальною площею 0,8028 га, кадастровий номер :07:064:0021 за вказаною адресою є Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на праві комунальної власності згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України.

Відповідно до п. 8 Договору оренди договір укладається на 19 років, згідно з п. 5 Договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1448732 грн 88 коп (в цінах 2007 року). Відповідно до п. 9 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 57949,31 грн, що складає 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2007 року. За умовами Договору оренди землі у Орендаря виник обов`язок щомісячно, рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.01.2024 № 363781200, право власності на автозаправну станцію літ. М, склад ПММ літ. Л, паркан № 1, 2, 9-12, майданчик ємкостей з пальним № 15, розташованих на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 13.08.2021 року за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № 1215, виданого 13.08.2021 року Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. (номер відомостей про речове право 43480011).

Позивач також вказав, що в силу вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України, якщо власником об`єкта нерухомого майна на орендовані земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , то до неї перешли обов`язки орендаря за Договором оренди від 16.08.2007 року.

Крім того, посилаючись на с. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», вважав, що є підстави для заміни сторони орендаря по договору оренди землі.

Загальна сума заборгованості з орендної плати за період з 13.08.2021 по 01.03.2024 відповідача складає 53263,61 грн (за 2021 року) + 151669,07 грн (за 2022 рік) + 174419,44 грн (за 2023 рік) + 30051,60 грн (за 2024 рік) = 409403,72 грн.

На підстав вищевикладеного, позивач просив суд:

Внести зміни до договору оренди землі від 16.08.2007 року, який зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.10.2007 року за № 49:

Замінити сторону орендаря за договором оренди землі від 16.08.2007 року, виклавши його в наступній редакції:

«Найменування сторін читати в преамбулі та по всьому тексту договору та всіх додаткових угод до нього: «Орендар» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Шевченківським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, 20.06.2013 р., АДРЕСА_2 )»;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради заборгованість за договором оренди землі від 16.08.2007 року за період з 13.08.2021 року по 01.03.2024 року в розмірі 409403,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради витрати на сплату судового збору в розмірі 4912,85 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради заборгованість за договором оренди землі від 16 серпня 2007 року за період з 13 серпня 2021 року по 01 березня 2024 року в розмірі 409403,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради витрати на оплату судового збору в розмірі 4912,85 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

07 серпня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Єренко Дмитра Віталійовича звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2025 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2024 року поновлено заявнику строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Єренко Дмитра Віталійовича про перегляд та скасування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2024 року у справі №336/4429/24 залишено без задоволення. Роз`яснено порядок та строки оскарження рішення суду.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Єренко Дмитро Віталійович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Запорізької міської ради про стягнення заборгованості за договором оренди відмовити в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи через не проживання за місцем своєї реєстрації ( АДРЕСА_3 ), оскільки фактично проживає за іншою адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідною довідкою, а тому неявка її до суду відбулась з поважних причин.

Щодо позовних вимог, посилаючись на ст. 287 ПК України, зазначає, що відповідачка, як фізична особа, має зобов`язання зі сплати орендної плати за землю лише на підставі податкових повідомлень-рішень, які повинен надсилати контролюючий орган. У разі відсутності таких повідомлень, остання звільняться від відповідальності згідно п. 287.9 ст. 287 ПК України.

Крім того, наголошує, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.07.2023 року по справі 908/1171/23 за позовом Запорізької міської ради до Приватного підприємства «Біном» вже було стягнуто заборгованість за договором оренди землі з ПП «Біном» за період той самий, який частково охоплено позовними вимогами у даній справі. Тобто, Запорізька міська рада звернувшись із даним позовом до ОСОБА_2 за одним і тим самим договором оренди намагається повторно стягнути орендну плату, що є значним зловживанням права на звернення до суду;

Також зазначає, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх порушених прав, що є самостійною підставою для відмови в позові. ОСОБА_1 не укладала договір оренди на вказану земельну ділянку, відповідно до неї не перейшло право оренди, а вона є користувачем лише тієї частини земельної ділянки, що безпосередньо знаходиться під її будівлею. Оскільки відсутні договірні відносини між сторонами, як наслідок без укладеного договору у відповідача не виникає обов`язку сплатити за договором та в силу обставин справи і позицій Верховного Суду.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Запорізька міська рада зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд переглядає рішення суду в межах задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі. В частині відмовлених позовних вимог про внесення змін до договору оренди землі від 16 серпня 2007 року в частині зміни сторони Орендаря рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у разі переходу права власності на нерухомість, заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних відносин. Набуття такого права відповідачем, було підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Отже суд дійшов висновку, що у відповідача, починаючи з 13.08.2021 року виник обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, яка за період з 13 серпня 2021 року по 01 березня 2024 року становить 409403, 72 грн, натомість у внесенні змін до існуючого договору оренди від 16.08.2007 суд відмовив.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

ЄСПЛ зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між Запорізькою міською радою (далі Орендодавець) та Приватним підприємством «Біном» (далі Орендар) було укладено Договір оренди землі, зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.10.2007 року за № 49 (а.с.32-37, 45-50).

Згідно п. 1 Договору оренди землі, орендодавець відповідно до рішення шостої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 72/149 від 06.12.2006 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування автозаправної станції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником земельної ділянки загальною площею 0,8028 га, кадастровий номер :07:064:0021 за вказаною адресою є Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на праві комунальної власності згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України.

Відповідно до п. 8 Договору оренди договір укладається на 19 років, згідно з п. 5 Договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1448732 грн. 88 коп. (в цінах 2007 року).

Відповідно до п. 9 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 57949 грн 31 коп, що складає 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2007 року.

За умовами Договору оренди землі у Орендаря виник обов`язок щомісячно, рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату (п.11 договору).

Відповідно до Ату прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 08.10.2007 року № 49, укладений між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємством «Біном» (Орендар), Орендодавець передає земельну ділянку кадастровий номер №:07:064:0021, загальною площею 0,8028 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а Орендар приймає вищевказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться у стані придатному для розташування автозаправної станції. На земельній ділянці заходяться: будівлі та споруди, які є власністю орендаря. Акт підписаний сторонами, які скріплені печатками (а.с.42).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 січня 2024 року, номер інформаційної довідки: 363781200, право власності на автозаправну станцію літ. М, склад ПММ літ. Л, паркан № 1, 2, 9-12, майданчик ємкостей з пальним № 15, розташованих на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 13.08.2021 року за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № 1215, виданого 13.08.2021 р. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. (номер відомостей про речове право 43480011) (а.с.25-27).

34 сесія міської ради 28 листопада 2018 року прийнято Рішення «Про встановлення розміру орендної плати за землю №26 від 28.11.2018, дата оприлюднення 05.12.2018, керуючись абзацами другим і третім пункту 284.1 статті 284 ПК України та пунктом 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Запорізька міська рада вирішила: установити на території м. Запоріжжя розміри орендної плати згідно з податком (а.с.18-19).

Відповідно до розрахунку розміру орендної плати на земельну ділянку, грошова оцінка якої проведена на 01 січня 2007 року, категорія: земля іншого призначення, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 01.01.2007 року: 1 448 732, 88 грн, ставка земельного податку: 1%, прийнятий для розрахунку розміру орендної плати, відсоток нормативної грошової оцінки земельної ділянки: 4%, розмір земельного податку: 14 487, 33 грн, розмір орендної плати: 57 949, 31 грн. Розрахунок підписаний сторонами, які скріплені печатками (а.с.43).

Відповідно до листа Держгеокадастру Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2024 року за вих. № 6-28-0.222-600/2-24 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік», за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2023 рік становить 105,1% (лист Держстату від 10.01.2024 №09.1-03/4-24). Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік становить 1,051. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (п.289.2 ст.289 ПК України). Індексація нормативної грошової оцінки земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не здійснювалася (а.с.23-24).

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області Державна податкова служба України від 28 лютого 2024 року за вих. №2881/5/08-01-24-09-08, адресованого Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради, в межах компетенції відділ повідомив наступне: відповідно до пп. 14.1147 п.14.1 ст.14 ПКУ плата за землю це обов`язковий платіж у складані податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (пп269.1.2 п.269.1 ст.269 ПКУ). Орендна плата для цілей розділу ХІІ ПКУ «Податок на майно» - це обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПКУ). Платниками орендної плати є землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної і комунальної власності на умовах оренди (пп.269.1.2 п.269.1 ст.269 ПКУ). Відповідно до п.288.1 ст.288 ПКУ підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно п.270.1 ст. 270 ПК України від 01.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) об`єктом плати за землю є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Пунктом 288.1 ст.288 ПКУ визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. (п.п.287.6 ст.287 ПКУ). У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється в оренду, обчислюються з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не проводила Державну реєстрацію права власності або користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:064:0021, земельний податок або орендна плата за вказану земельну ділянку не нараховувались, сплата відсутня (а.с.28-29).

Відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 22 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі у справі № 908/1174/24 за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про внесення змін до договору та стягнення 409 403, 72 грн (а.с.30).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем:

-у 2021 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 3 447 024, 43 грн; розмір орендної плати у 2021 року (4% від нормативної грошової оцінки) дорівнює 137 880, 98 грн, тобто, за 1 день: 137 880, 98 грн. : 365 днів = 377, 76 грн в день; за період з 13.08.2021 року по 31.12.2021 року орендна плата складає: 377, 76 грн х 141 день = 53 263,61 грн.

-у 2022 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 3 791 726, 87 грн; розмір орендної плати у 2022 року дорівнює 151 669, 07 грн.

-у 2023 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 4 360 485, 90 грн; розмір орендної плати у 2023 р. дорівнює 174 419, 44 грн.

- у 2024 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 4 582 870, 68 грн.; розмір орендної плати у 2024 року дорівнює 183 314, 83 грн, тобто, за 1 день: 183 314, 83 грн: 366 днів = 500, 86 грн в день; за період з 01.01.2024 року по 01.03.2024 року орендна плата складає: 500, 86 грн х 60 днів = 30 051, 60 грн.

Земля в Україні є основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до Конституції України земля, її надра, водні ресурси та інші природні ресурси на території України є власністю українського народу.

За приписами статей 2, 3 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Питання переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, врегульовано, зокрема, статтею 120 Земельного кодексу України, згідно з частинами першою та другою якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з положеннями статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

За приписами частини третьої статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.

Тобто особа, яка набула право власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. Ця правова позиція є усталеною та викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі № 908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.

Подібна правова позиція, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває право оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 у справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17 від 06.03.2019 у справі № 914/2687/17, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.

Враховуючи викладене, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 920/675/17, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 18.02.2020 у справі № 907/132/19.

Тобто у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

З урахуванням наведених вище норм законодавства України та обставин справи, місцевий суд вірно прийшов до висновку, що до ОСОБА_1 перейшло право оренди на земельну ділянку кадастровий номер №:07:064:0021, загальною площею 0,8028 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше належала ПП "Біном", на підставі договору оренди від 16 серпня 2007 року та з урахуванням набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, який розміщений на спірній земельній ділянці. Набуття такого права підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 січня 2024 року, номер інформаційної довідки: 363781200, право власності на автозаправну станцію літ. М, склад ПММ літ. Л, паркан № 1, 2, 9-12, майданчик ємкостей з пальним № 15, розташованих на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 13.08.2021 року за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № 1215, виданого 13.08.2021 року Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. (номер відомостей про речове право 43480011) (а.с.25-27).

Водночас поза увагою місцевого суду залишились обставини щодо ухвалення рішення Господарським судом Запорізької області 27.07.2023 року у справі №908/1171/23 за позовом Запорізької міської ради до приватного підприємства «Біном». Так, вищезгаданим рішенням було задоволено позовні вимоги Запорізької міської ради щодо стягнення з ПП «Біном» орендних платежів за земельну ділянку відповідно на підставі договору оренди від 16 серпня 2007 року за період 2021 - 2022 років у сумі 1 053 266,21 грн, зазначене рішення набрало законної сили, було видано судовий наказ.

За таких обставин повторне стягнення розміру заборгованості по орендній платі за 2021-2022 роки за тим самим договором оренди, але з відповідача ОСОБА_1 , не відповідатиме принципу остаточності судового рішення (Res judicata).

Res judicata - вирішена справа (res judicata pro veritate habetur - судове рішення слід визначати за істину) означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у пункті 1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права.

При цьому слід зауважити, що Запорізькою міською радою ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано належних доказів на підтвердження того, що рішення Господарського суду Запорізької області від 27.07.2023 року у справі №908/1171/23 про стягнення з Приватного підприємства «Біном» залишилося не виконаним.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що для розрахунку суми, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, слід врахувати розмір заборгованості згідно розрахунку, наданого позивачем, виключивши період, за який така заборгованість вже була стягнута іншим судовим рішенням. Отже, відповідно до розрахунку, сума, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, за 2023 рік складає 174419,44 грн, за 2024 рік 30051,60 грн, а разом, не може бути більшою ніж 204471,04 грн.

Аргументи апеляційної скарги в цій частині є виправданими.

Щодо доводів апеляційної скарги у яких відповідач зазначає про «не автоматичність» переходу прав користування земельною ділянкою не знайшли свого підтвердження. Суд звертає увагу, що у обставинах даної справи ПП «Біном» набуло право користування земельною ділянкою відповідно до договору від 16 серпня 2007 року, натомість до відповідача ОСОБА_1 перейшло право оренди на земельну ділянку за існуючим договором з 13.08.2021 на тих самих умовах, тобто договір щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 продовжив свою дію, отже між учасниками справи наявні договірні відносини (права та обв`язки), ті, що перейшли до набувача об`єкту нерухомості в силу імперативних вимог статті 120 Земельного кодексу України.

Крім того, відповідач у своїй апеляційній скарзі наголосив, що користується не всією спірною земельною ділянкою.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

У такий спосіб ОСОБА_1 не позбавлена була права спростувати надані Запорізькою міськрадою докази іншими належними доказами, надавши підтвердження наявності інших суб`єктів господарювання, або інших користувачів на даній земельній ділянці, така сама позиція і щодо можливості подання власного контр-розрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості, таким чином, вищевикладені доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

В апеляційній скарзі, як на відсутність обов`язку сплачувати орендну плату, відповідач посилається на п. 287.9 Податкового Кодексу України, зазначаючи, що відсутність податкових повідомлень з боку контролюючого органу, звільняє її від такого обв`язку.

Згідно п. 287.9. статті 287 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку на рівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Із огляду на викладене, колегія суддів визнає, що хоча обов`язок зі стягнення орендної плати за землю покладено на податковий орган, проте його бездіяльність не може бути обґрунтованою підставою для відмови у зверненні до суду Запорізької міської ради, як власника земельної ділянки, для захисту порушеного права орендодавця на отримання орендної плати за укладеними договорами оренди земельних ділянок.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного трактування приписів Закону України «Про оренду землі» на власну користь. Посилання відповідача на положення п.287.9 ст.287 ПК України зводяться до їх загального цитування, що не спростовує обов`язок орендаря виконувати умови договору оренди землі та сплати орендної плати у розмірі та строки, визначені таким договором, який є обов`язковим до виконання та не залежить від реалізації податкових зобов`язань.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного способу захисту своїх прав не заслуговують на увагу з мотивів, викладених вище, зокрема у зв`язку з тим, що колегія суддів прийшла до висновку про наявність договірних відносин між позивачем Запорізькою міською радою та відповідачем ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи не заслуговують на увагу з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 13.09.2017 року, що підтверджується Відповіддю №2016137 від 17.11.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.245). Про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, конверт з судовою повісткою про виклик в судове засідання призначене на 11 листопада 2024 року направлений Шевченківським районним судом м. Запоріжжя рекомендованим поштовим повідомленням за її зареєстрованою адресою: АДРЕСА_3 , проте, повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.66). Отже, ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України вважається такою, що вона належно повідомлялася судом першої інстанції про розгляд справи. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 квітня 2025 року у справі №686/25147/21.

З огляду на зазначене, задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди землі від 16 серпня 2007 року з орендної плати за період з 13 серпня 2021 року по 01 березня 2024 року в розмірі 409403,72 грн, суд першої інстанції не врахував, що іншим судовим рішенням вже була стягнута заборгованість за цим договором оренди з орендної плати у період за 2021-2022 роки. Решта доводів, наведених в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції в частині визнання договору укладеним, та обов`язку сплачувати оренду плату не спростовують.

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Аргументи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а тому, апеляційний суд, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає ч.1. та ч. 4 ст. 376 ЦПК України.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради заборгованість за договором оренди землі від 16.08.2007 року з орендної плати за період з 01.01.2023 року по 01.03.2024 року в розмірі 204471,04 грн.

Відповідно до п.п. б), в) ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити висновки суду нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При зверненні до суду з позовом Запорізька міська рада сплатила судовий збір у розмірі 4912,85 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 589 від 06 травня 2024 року ( а.с. 1). За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 204471,04 грн, отже, за результатом апеляційного перегляду справи позовні вимоги задоволені на 49,94 %, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2453,48 грн.

За подачу апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 7369,25 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 02.09.2025 (а.с. 164) та квитанцією про сплату від 18.09.2025 (а.с.193).

Апеляційна скарга відповідача задоволена частково на 50,06%, а тому із позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3728,84 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За вказаних обставин із позивача Запорізької міської ради на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі (3728,84 - 2453,48) = 1275,36 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Єренко Дмитра Віталійовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2024 року в частині задоволення позову про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: 69105 м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206) заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 16 серпня 2007 року, зареєстрований 22 грудня 2008 року у Запорізькій регіональній філії Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за №992 за період з 01 січня 2023 року по 01 березня 2024 року в розмірі 204471,04 (двісті чотири тисячі чотириста сімдесят одна) гривень 04 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Стягнути із Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору шляхом взаємозаліку в розмірі 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень 36 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 26 листопада 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Кухар С.В.