Справа № 212/7030/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу, у складі: головуючого - судді Зіміна М.В., секретаря судового засідання Пелешенко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, -
19 червня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (далі - ТОВ «Житлокомцентр») звернулось до Покровського районного суду міста Кривого Рогу із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.
08 липня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
29 вересня 2025 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог в якій позивачем залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви зазначено, що померлий ОСОБА_3 був власником майна з 29.06.2011 року та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 вступила у спадщину після сина, подавши заяву у встановлені строки, але свідоцтво не оформила. З урахування викладеного позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» заборгованість за послуги з управління багатоквартирного будинку у сумі 15 004 грн. 95 коп., 3% річних в сумі 1049 грн. 32 коп., втрати від інфляції в розмірі - 3857 грн.99 коп.
Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 .
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов до суду не подавали.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що згідно договору від 28 грудня 2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 Ріг ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку АДРЕСА_1 .
ТОВ «Житлокомцентр» за адресою АДРЕСА_3 надаються житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком площею 44,80 кв.м., де відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що об`єкта нерухомого майна № 424720989 від 30.04.2025, квартира за адресою: АДРЕСА_3 була з 29.06.2011 зареєстрована на праві одноособової власності за ОСОБА_3 . З 25.06.2024 право власності на частку вказаної квартири зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину, виданого Другою криворізькою державною нотаріальною конторою.
З копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
21 листопада 2023 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась дружина - ОСОБА_1
23 листопада 2023 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась матір ОСОБА_2 .
25 червня 2024 року Державним нотаріусом Другої криворізької нотаріальної контори Тімошиною О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом у майні ОСОБА_3 , 1959 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері ОСОБА_2 на частки та його дружині ОСОБА_1 на частку. Спадщина складається з квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Свідоцтво про право на спадщину на частку вищевказаної квартири видано ОСОБА_1 .
Згідно ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Пунктом 1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати.
Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника.
Вимогами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.
Відповідно до ст. 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом від 22 березня 2023 року у постанові у справі № 463/6829/21.
Згідно з частиною 2, 3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем майна незалежно від настання строку вимоги.
Частиною 4 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою, третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Житлокомцентр» було повідомлено про смерть спадкодавця та перехід права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , у порядку спадкування до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави вважати, що позивачем було пропущено строк пред`явлення вимог до останніх щодо заборгованості за спожиту послугу з управління багатоквартирним будинком, яка виникла до відкриття спадщини.
При цьому, пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо до спадкоємця, так і через нотаріуса (ст. 1281 ЦК України), а тому звернення до суду з даним позовом є належним способом захисту порушеного права.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №522/7683/13-ц викладено висновки про те, що, з урахуванням положень статті 319 ЦК України, в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні.
Згідно ж ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Отже відповідачі, як спадкоємці ОСОБА_3 , несуть відповідальність перед позивачем за зобов`язаннями з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком, пропорційно розміру їх частки у спадковому майні, тобто по частині, й солідарний обов`язок у них за даних правовідносин відсутній.
Частиною 1 ст. 1231 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Оскільки несвоєчасною оплатою за отриманні послуги з управління багатоквартирним будинком позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, щодо нарахування за спірний період 3% річних в сумі 1049 грн. 32 коп., втрат від інфляції в розмірі 3857 грн. 99 коп.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить переконання про часткове задоволення цих позовних вимог та стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлокомцентр», з кожного окремо, заборгованість з управління багатоквартирним будинком, 3% річних та інфляційні витрати, за період з 12 березня 2017 року по 30 квітня 2025 року, у розмірі 9 956,13 грн.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвокат надала Договір про надання професійної правової/правничої допомоги №13 від 10.06.2025 року; Акт прийому-здачі наданих послуг за договором №13 про надання професійної правової/правничої допомоги від 21.11.2025 року на загальну суму 4000,00 грн.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, суд дійшов висновку про можливість компенсувати за рахунок з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати ТОВ «Житлокомцентр» на професійну правничу допомогу, з кожного окремо, в розмірі 2000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково та остання, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.
Враховуючи викладене, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 1514,00 грн. судового збору на користь позивача ТОВ «Житлокомцентр», а частина судового збору в сумі 1514,00 грн., що підлягала стягненню з відповідача ОСОБА_1 , яка звільнена від його сплати, слід компенсувати позивачу за рахунок держави.
Керуючись ст. 4,12, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» суму заборгованість у розмірі 9 956,13 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» суму заборгованість у розмірі 9 956,13 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., судовий збір в розмірі 1514,00 грн.
Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1514,00 грн. компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_5 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 27 листопада 2025 року.
Суддя: М. В. Зімін