Справа № 287/82/17-ц
провадження 4-с/287/3/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі

головуючого судді Нижника Г.П.,

за участю секретаря судового засідання Мидловець А.О.,

представника скаржника Кужеля З.П. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Кужель Захара Павловича на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області 16.05.2025 надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Кужель Захара Павловича на дії державного виконавця у якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Олевського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козловець Альони Іванівни від 26.03.2024 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, винесену в межах виконавчого провадження №54640692.

В обґрунтування скарги зазначено, що скаржник постанову про встановлення йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами не отримував. Про даний факт дізнався лише 02.05.2025, коли отримав її копію на адвокатський запит адвоката Кужеля З.П. Причиною витребування зазначеної інформації слугував факт складення стосовно нього напередодні протоколу про адміністративне правопорушення. На даний час скаржник ніде не працює, а тому вимушений займатися ремонтом автомобілів та доставкою відремонтованих транспортних засобів за місцем призначення, що є єдиним способом отримання доходу з метою, в тому числі, погашення заборгованості по аліментах, а винесена постанова фактично позбавляє його основного джерела засобів для існування, що суперечить ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, заявник з 08.09.2025 є особою з інвалідністю, постійно знаходиться на лікуванні у різних медичних закладах м. Києва, м. Житомира, м. Коростеня, м. Малина, м. Радомишля. Застосовані обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє його можливості своєчасно та оперативно дістатися до місць лікування.

18.11.2025 від Олевського районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив, в якому старший державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , а справу розглянути без її участі. Свою позицію обґрунтовує тим, що постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом винесено у зв`язку з наявною заборгованістю зі слати аліментів, сукупний розмір якої на дату прийняття рішення перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці. Станом на 01.11.2025 загальна сума заборгованості по аліментах становить 408 322, 94 грн. Також надано копії матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 29.10.2025 скаргу ОСОБА_1 залишено без руху так як представником заявника не зазначено коло заінтересованих осіб, на права, свободи чи інтереси яких могло вплинути судове рішення, а також не надав підтвердження про неподання ними іншої скарги з тим самим предметом і на тих самих підставах..

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 07.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд скарги на 19.11.2025.

У судовому засіданні 19.11.2025 представник заявника просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Олевського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козловець Альони Іванівни від 26.03.2024 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами з мотивів наведених у скарзі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги у відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідивши надані письмові докази та заслухавши пояснення представника заявника, суд установив таке.

Олевським районним судом Житомирської області 26.07.2017 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (а.с. 25-27).

На виконання рішення суду пред`явлено до виконання виконавчий лист (а.с. 37), на підставі якого 05.09.2017 державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с. 191).

Оскільки у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, 26.03.2024 державним виконавцем Олевського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козловець А.І. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом (а.с. 141 лицева та зворотна сторони).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження по жовтень 2025 включно становить 401 495, 94 грн. Востаннє боржником сплачено аліменти у жовтні 2020 року (а.с. 133-138).

Також на обґрунтування вимог скарги суду надані наступні документи:

- копії адвокатського запиту №3/25 від 16.04.2025, скріншоту з електронної пошти про отримання відповіді на адвокатський запит та відповіді Олевського ВДВС на адвокатський запит. (а.с. 44-48, 78-85);

- копії диплому кваліфікованого робітника ОСОБА_1 з портал ДІЯ (а.с.49, 86немає) та довідки форми ОК-5 (а.с. 50, 87-88);

- копії медичних документів ОСОБА_1 (а.с. 51-58, 89-105) та копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №10468/25/6124/ВТ (а.с. 106-109).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано зокрема в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до ст.447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Суд приймає до уваги докази скаржника щодо факту його ознайомлення з постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 26.03.2024 лише 02.05.2025 та вважає, що строки для звернення зі скаргою ним дотримані.

З матеріалів справи судом встановлено, що Олевським районним судом Житомирської області 26.07.2017 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 07.12.2033, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Незважаючи на обов`язковість рішення суду, станом на дату винесення оскаржуваної постанови 26.03.2024 ОСОБА_1 мав заборгованість по аліментам у сумі 296205,45 грн (а.с. 133), розмір якої перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, що боржником в судовому засіданні не оспорювалось.

Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності на той момент обставин, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», які б унеможливлювали застосування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Отже, на момент прийняття державним виконавцем оскарженого рішення існували передбачені законом підстави для застосування до боржника заходів примусового характеру, зокрема тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, а саме: наявність підтвердженої значної заборгованості зі сплати аліментів та відсутність будь-яких обставин, що виключають можливість застосування такого обмеження.

Щодо доводів боржника про те, що тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами на даний час позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, суд зазначає, що такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами. Надана копія диплома кваліфікованого робітника, відповідно до якого ОСОБА_1 має професію слюсаря з ремонту автомобілів, сама по собі не свідчить про фактичне здійснення ним трудової діяльності за цією спеціальністю, а також про наявність виробничої необхідності у керуванні транспортними засобами.

Більше того, долучена довідка ОК-5 підтверджує, що з 2019 року і до моменту розгляду справи боржник офіційно не працевлаштований, що спростовує його посилання на наявність стабільного офіційного джерела доходу. Не заслуговують на увагу і доводи заявника, що ремонт автомобілів та їх подальша доставка за місцем призначення, є єдиним способом отримання доходу з метою, в тому числі, погашення заборгованості по аліментах, оскільки з жовтня 2020 року останній жодного разу аліменти не сплачував (а.с. 133-135).

Суд також звертає увагу, що сам по собі факт наявності у заявника інвалідності третьої групи не є підставою для незастосування до нього, як боржника зі сплати аліментів, передбачених законом тимчасових обмежень. Частина 10 статті 71 Закону встановлює, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами не застосовується лише у випадку, коли боржник використовує транспортний засіб у зв`язку з інвалідністю. Тобто законодавець не передбачив абсолютної заборони застосування такого обмеження до осіб з інвалідністю, а лише визначив виняток коли транспортний засіб використовується виключно з метою забезпечення потреб, пов`язаних з інвалідністю.

Разом із тим, представник заявника не надав беззаперечних доказів на підтвердження того, що боржник користується транспортним засобом саме з цією метою. Наведені дані про лікування боржника в медичних закладах міст Києва, Житомира, Коростеня, Малина та Радомишля не доводять, що встановлене обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє його можливості своєчасно та оперативно добиратися до місць лікування. Відтак відсутні докази наявності підстав, визначених ч. 10 ст. 71 Закону, які виключають можливість застосування до боржника тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, з огляду на те, що станом на момент застосування державним виконавцем передбачених Законом тимчасових обмежень заборгованість зі сплати аліментів не була погашена, а сторона скаржника не довела, що її сукупний розмір був меншим суми відповідних платежів за чотири місяці, постанова державного виконавця від 26.03.2024 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Оскільки скарга представника ОСОБА_1 не містить доказів, які б підтверджували наявність як на дату ухвалення оскаржуваної постанови, так і на час розгляду справи обставин, що виключають можливість застосування відповідного обмеження, або свідчили б про відсутність заборгованості у визначеному законом розмірі, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволенні.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити боржнику його право на звернення до державного виконавця із клопотанням про скасування зазначеного обмеження в разі, якщо перестануть існувати обставини, передбачені ч. 9 ст. 71 Закону, тобто при відсутності заборгованості зі сплати аліментів, або за наявності обмежень, визначених в ч. 10 ст. 71 Закону.

Керуючись статями 259-261, 352-355, 447-452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника заявника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Кужель Захара Павловича на дії державного виконавця Олевського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козловець Альони Іванівни при встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, винесену 26.03.2024 в межах виконавчого провадження №54640692 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: Г. П. Нижник