Справа № 344/6884/25
Провадження № 2/344/3003/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Атаманюка Б.М.

секретаря судового засідання Солонинко С.А.,

за участі

представника позивача - адвоката Мундяк М.М.,

представника відповідача Король К.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом адвоката Мундяк Мирона Мироновича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Головного Управління Національної поліції у Івано-Франківській області, Державної Казначейської служби України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Мундяк Мирон Миронович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , 16.04.2025 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції у Івано-Франківській області, Державної Казначейської служби України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, 08.05.2024 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 586124 від 29.04.2024 зазначено, що 29.04.2024 о 19 год. 34 хв. в м. Калуш по вул. Литвина, 9, ОСОБА_1 керував автомобілем FIAT DOBLO, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності виїжджаючи на дорогу з житлової зони, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого виїхав на бордюрний камінь. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 585004 від 29.04.2024 зазначено, що о 19 год. 35 хв. год. по вул. Литвина в м. Калуші ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT DOBLO, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння по місці зупинки т/з та медичному закладі водій відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2024 у справі № 345/2979/24 закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. У вказаній постанові констатовано, що ОСОБА_1 не керував 29.04.2024 транспортним засобом FIAT DOBLO, тому на нього неправомірно уповноваженими особами органу поліції складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 586124 від 29.04.2024 та серії ААД № 585004 від 29.04.2024.

Для захисту своїх прав від незаконного адміністративного переслідування, ОСОБА_1 21.05.2024 було укладено договір про надання правових послуг з адвокатом Іванівим О.Б., який здійснював захист ОСОБА_1 в межах обох справах про адміністративне правопорушення. Відповідно до розрахунку-переліку послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом до договору про надання правових послуг від 21.05.2024, адвокатом надано послуги з консультації щодо захисту інтересів в суді у об`єднаній справі про адміністративні правопорушення щодо збору доказів, які оцінені з розрахунку 2 год. в 1000 грн.. Також, надано послуги з ознайомлення з матеріалами справ про адміністративні правопорушення, вивчення отриманих матеріалів справ, доказів у об`єднаній справі, вивчення судової практики, аналіз норм права, готування та подання до суду заяви про закриття провадження у справі, які оцінені з розрахунку 10 год. в розмірі 10 000 грн.. Згідно з квитанцією серії АА від 16.09.2024 ОСОБА_1 сплачено адвокату Іваніву О.Б. за правову допомогу (захист) 12 000 грн.. Відтак, ці понесені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у об`єднаній справі за єдиним унікальним номером 345/2979/24 є матеріальною шкодою, яка відшкодовується в межах розгляду цивільного позову, оскільки ці витрати були вимушено понесені позивачем для доведення ним своєї невинуватості у вчиненні правопорушень. Між тим, протиправними діями працівників органу поліції позивачу завдано моральної шкоди, яка проявилася у приниженні честі та гідності, переслідування не на підставі закону і не у спосіб передбачений чинним законодавством, оскільки ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом. Наслідки перенесеної психотравмуючої події призвели до негативних психосоматичних та психоемоційних змін у його житті: поганого сну, швидкої втомлюваності, пасивності, пригніченості, тривоги. У ОСОБА_1 були вилучено водійське свідоцтво. Перебуваючи під судом протягом чотирьох місяців він був вимушений шукати захисника для захисту своїх прав та законних інтересів у суді, витрачати на це грошові кошти. Враховуючи те, що між протиправними діями уповноважених осіб органу поліції ГУ НП у Івано-Франківській області та завданою моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 20 000 грн..

Окрім того, позивачем понесені витрати за виклик евакуатора на суму 3 000 грн., за наполяганням працівників ГУ НП у Івано-Франківській області, хоча об`єктивної потреби в цьому не було, а також 360 грн. за оплату арештмайданчика ГУ НП у Івано-Франківській області.

На підставі наведеного, просив суд стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 12 000 гривень матеріальної шкоди, 3 360 грн. витрат на евакуатор та на сплату за штраф майданчик, і 20 000 гривень моральної шкоди, у порядку відшкодування внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Стягнути з Державного бюджету України понесені ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача - Державної Казначейської служби України скористався правом подання відзиву на позов, в якому щодо задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладання відповідальності на Державну казначейську службу України за дії інших органів чи органів місцевого самоврядування. Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215. Таким чином, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало. Посили у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник відповідача - Головного Управління Національної поліції у Івано-Франківській області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, а свою позицію висловив у наданих суду письмових додаткових поясненнях у справі. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованим. Так, під час розгляду адміністративної справи № 345/2979/24 встановлено, що дружина ОСОБА_1 керувала транспортним засобом. У постанові вказано, що дружина вирішила не говорити про те, що вона 29.04.2024 керувала транспортним засобом FIAT DOBLO, і навіть якщо це б було правдою, то свідчило б що вона вирішила ввести в оману працівників правоохоронних органів з метою уникнення адміністративної відповідальності. Окрім цього, ОСОБА_1 вказав, що сам попросив дружину не говорити, що вона була за кермом автомобіля. Однак, у матеріалах адміністративної справи були долучені відеозаписи де чітко проглядається, що з моменту фіксації факту наїзду транспортного засобі на тротуар, поруч з автомобілем був лише ОСОБА_1 .. Окрім того, з камер зовнішнього відео-спостереження проглядається як водій транспортного засобу FIAT DOBLO здійснював рух заднім ходом, у автомобілі був лише водій. Дружина ОСОБА_1 на початку розгляду справи по суті не була присутньою на місці події. Тобто, сама подія мала місце та вимагала належного реагування з боку працівників правоохоронних органів та вжиття відповідних заходів, спрямованих на запобігання подальшому вчиненню адміністративного правопорушення. Крім того, у вказаній ситуації вони були зобов`язані вжити превентивних заходів з метою недопущення тяжчих наслідків. Підставою для складання протоколу став факт того, що транспортний засіб FIAT DOBLO був пошкоджений унаслідок того, що водій не впорався з керуванням. Коли на місці події позивач виявив бажання вести переговори з працівниками поліції та порадив дружині говорити неправду з метою уникнення відповідальності, він самостійно вирішив вступити у переговори з правоохоронними органами. Закриття провадження у адміністративній справі здійснено у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а не у зв`язку з незаконністю його складання, як зазначає позивач. Отже, поліцейський під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача діяв відповідно до вимог Закону, будь-які протиправні дії щодо позивача не вчинялись, свобода пересування позивача не обмежувалась. Також, будь-які спецзасоби стосовно позивача не застосовувались, він не був затриманий в адміністративному порядку. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Головного Управління Національної поліції у Івано-Франківській області в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених у письмових додаткових поясненнях, просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - Державної Казначейської служби України в судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, скористався правом подання відзиву на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).

Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування, про що Велика Палата Верховного Суду деталізує далі.

Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади (тут і далі - йдеться також й про органи місцевого самоврядування, про що не зазначається з огляду на обставини цієї справи) у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (див. близькі за змістом висновки у пункті 8.49.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, в зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що на ОСОБА_2 29.04.2024 поліцейськими Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, які 08.05.2024 скеровано для розгляду до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 585004 від 29.04.2024 року зазначено, що о 19 год. 35 хв. год. по вул. Литвина в м. Калуші, ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT DOBLO, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння по місці зупинки т/з та медичному закладі водій відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1ст. 130 КУпАП.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 586124 від 29.04.2024 року зазначено, що 29.04.2024 року о 19 год. 34 хв. в м. Калуш по вул. Литвина, 9, ОСОБА_1 керував автомобілем FIAT DOBLO, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності виїжджаючи на дорогу з житлової зони, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого виїхав на бордюр ний камінь. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2024 в справі № 345/2979/24 - закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Як вказав суд у постанові про закриття провадження у справі, відеозаписи події, додані до протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджують обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом в часі, відображеному у протоколах про адміністративне правопорушення щодо нього. Відсутні свідки, які б могли підтвердити обставини керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а не іншою особою.

Судом звертається увага на те, що у вказаній справі про адміністративне правопорушення судом було допитано в якості свідка дружину ОСОБА_1 , яка суду пояснювала, що 29.04.2024 року близько 20 год. вона їхала по об`їзній дорозі і заїхала на бордюр. Вона зателефонувала до свого чоловіка ОСОБА_1 і повідомила його про ДТП, після чого він прийшов. Вона не говорила працівникам поліції, що була за кермом, бо боялася втратити права, а ОСОБА_1 сказав їй, що поговорить з працівниками поліції не складати на неї протокол.

Також, в матеріалах справи наявний договір про надання правових послуг адвокатом, який укладений 21.05.2024 між адвокатом Іванів О.Б. та клієнтом ОСОБА_3 , розрахунок-перелік послуг, які надані (надаватиметься) адвокатом, на загальну вартість послуг 12 000 грн., та квитанція від 16.09.2024 про сплату ОСОБА_1 адвокату вказаної суми гонорару. Звертається увага, що вказані документи не місять інформації щодо конкретної справи, в якій адвокатом надавалась правова допомога клієнту, а розрахунок-перелік послуг місить тільки інформацію про те, що послуги надавалися у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, матеріали справи містять копію платіжної інструкції на суму 360 грн. за зберігання тимчасово затриманого ТЗ, платіжної інструкції на суму 3000 грн. та квитанцію від 30.04.2024 на вказану суму про транспортування автомобіля Фіат Добло АТ 1617, тобто оплата послуг з евакуації ТЗ.

Таким чином, судом встановлено, що працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наслідком розгляду яких провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 було закрито судом у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. В даній справі між сторонами виник спір щодо можливості відшкодування шкоди, в порядку статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР, завданої складенням протоколу патрульним поліцейським у разі закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи спір між сторонами по суті, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, які зазначені у постанові від 22.01.2025 справа № 335/6977/22 провадження № 14-87цс24, в яких висловлена наступна правова позиція щодо вирішення подібних спірних правовідносин.

Для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.

Відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення такого протоколу уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення.

У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

При не встановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

З огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР.

В даній справі суду не надано доказів того, що складені протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 мали очевидну невідповідність чи не відповідали вимогам закону, а також не встановлено наявності інших протиправних дій працівників поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що мав місце факт ДТП, що не оспорюється стороною позивача, і на що працівники поліції, які прибули на місце ДТП, зобов`язані були реагувати, зокрема, встановлювати особу винуватця ДТП та складати відносно неї адміністративні матеріали. Звертається увага на те, що на місці ДТП ОСОБА_2 та його дружина, очевидно переслідуючи мету уникнення від адміністративної відповідальності, про що було надано відповідні свідчення суду у справі про адміністративне правопорушення, умисно не повідомили працівників поліції про особу, яка керувала транспортним засобом. Вказане свідчить про те, складення протоколу про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_2 перебуває у прямому причино-наслідковому зв`язку з його діями, спрямованими на приховування особи правопорушника, що виключає протиправність поведінки працівників поліції, як підставу для відшкодування шкоди державою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову адвоката Мундяк Мирона Мироновича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до Головного Управління Національної поліції у Івано-Франківській області, Державної Казначейської служби України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.11.2025.

Суддя Богдан АТАМАНЮК