Справа 484/6550/25
Провадження № 2/484/2848/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

27.11.2025 суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Медведєва Н.А. вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно на підставі заяви від 07.03.2008, виданої відділом ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабкова Ольга Сергіївна, до Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно на підставі заяви від 07.03.2008, виданої відділом ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області.

На обґрунтування вимог представник позивача вказала, відповідно до листа, наданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 23.10.2025 в провадженні суду перебувала справа №2-1420/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. 11.07.2007 у вказаній справі ухвалене рішення, яке 17.10.2007 рішенням Апеляційного суду Миколаївської області змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 185668,74грн боргу за договором позики, 20187,50грн процентів, 29342,16грн підвищення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, 5570,06грн три проценти річних від простроченої суми, всього 240768,46грн та 2437,68грн відшкодування судових витрат. Ухвалою Верховного Суду України від 10.02.2010 рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. 04.12.2007 ОСОБА_2 видані виконавчі листи.

В подальшому з`ясовано, що виконавчі листи були передані на виконання та з примусового виконання яких були заведені виконавчі провадження №5713177 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 240768,46грн, №5709637 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2437,68грн, у яких виконавче провадження 25.06.2008 завершено на підставі п.2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі заяви Державної виконавчої служби у м.Первомайську та Первомайському районі від 07.03.2008 Першою Первомайською державною нотаріальною конторою 11.03.2008 був накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 у межах 267526,75грн на підставі виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, виданим 11.07.2007 у справі №1420.

Вивчивши позову заяву та додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.. 185-187 ЦПК України, після отримання повної заяви суддя встановлює, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст.. 175 і 177 ЦПК України, перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкриття провадження відповідно до вимог цивільного процесуального закону. За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст.. 185ЦПК України.

З огляду на матеріали, додані до позовної заяви, арешт на майно позивача накладений за заявою державного виконавця від 07.03.2008 у виконавчому провадженні, в якому позивач був боржником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, позивач, який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що арешт на майно позивача накладений в межах виконавчого провадження, у якому позивач перебував у статусі боржника, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки заява не належить розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 258-261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно на підставі заяви від 07.03.2008, виданої відділом ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Н.А.Медведєва