441/1400/25 2/441/883/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26.11.2025 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Стебеляк А.-А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

представник Какун А.С. в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ», 17.07.2025 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 23 835 грн. 00 коп. боргу за договором позики № 2397593 від 11.08.2024. Позов обґрунтовує тим, що 11.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою укладено договір позики № 2397593, згідно умов якого Товариство строком на 30 днів, надало відповідачці 14 000 грн. 00 коп. кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом, в порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання за таким належним чином не виконувала, через що у неї перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 23.12.2024 склала 23 835 грн. 00 коп. з яких 14 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 40 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами, 7 000 грн. 00 коп. заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою та 2 794 грн. 40 коп. комісія, що 23.12.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано реєстр боржників №39 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, згідно умов якого право грошової вимоги за договором № 2397593 від 11.08.2024 перейшло до позивача, сума заборгованості на 31.05.2025 складає 23 835 грн. 00 коп. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 22.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 38).

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Какун А.С. у заяві від 27.06.2025 просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності, щодо заочного розгляду справи, не заперечила (а.с. 5).

Відповідачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов, як і клопотань про відкладення справи розглядом не подала (а.с. 50).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3 ст.207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Із змісту позовної заяви від 17.07.2025, із доданих до неї копій документів, зокрема копії договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2397593 убачається, що 11.08.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір № 2397593, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «036117». За умовами договору № 2397593, строком на 30 днів, тобто до 09.09.2024, відповідачка отримала від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредит у сумі 14 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу № 4441-11Х-ХХХХХ-7515 (а.с. 6-9).

ОСОБА_1 , підписавши електронним підписом договір позики № 2397593, яким визначено порядок та умови надання кредиту, погодилася та підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору позики.

Відповідно до п. 2.3. договору позики № 2397593 від 11.08.2024, процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики становить 0, 01 %.

Відповідно до пункту 2.4 договору позики № 2397593 від 11.08.2024, денна процентна ставка становить 0,675 % в день, а за понадстрокове користування позикою встановлена процентна ставка 5 % в день. Ставки визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору.

В пункті 4 договору передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування позикою до дати повернення позики (включно), на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Проценти не нараховуються за перший день користування позикою.

Відповідно до п. 17 договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном.

Відповідачка ОСОБА_1 , не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за договором позики № 2397593 від 11.08.2024, внаслідок чого у неї перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 23.12.2024 склала 23 835 грн. 00 коп. з яких 14 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 40 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами, 7 000 грн. 00 коп. заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою та 2 794 грн. 40 коп. комісія (а.с. 19).

14.06.2021, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов?язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов?язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 11-13).

Згідно п. 9.1 договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди №7 від 13.06.2022, договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна зі сторін не направить письмового повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік (а.с. 15).

23.12.2024, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 45 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, згідно якої, загальна сума прав вимоги, що відступається за реєстром боржників № 39 від 23.12.2024 становить 51 391 180 грн. 62 коп.

Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги згідно додаткової угоди № 45 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 підтверджується платіжною інструкцією № 586 від 27.12.2024 (а.с. 18).

Згідно витягу з реєстру боржників № 39 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості останньої за договором № 2397593 від 11.08.2024 склала 23 835 грн. 00 коп. (а.с. 19).

Доказів повернення відповідачкою ОСОБА_1 позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» отриманої у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 2397593 від 11.08.2024 грошової суми у розмірі 14 000 грн. 00 коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 14 000 грн. 00 коп. є обґрунтованою.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за процентами в розмірі 40 грн. 60 коп., нарахованими за строк з 11.08.2024 по 09.09.2024 та заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою в розмірі 7 000 грн., нарахованими з 10.09.2024 по 23.12.2024.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Пунктом п. 2.2 договору позики № 2397593 від 11.08.2024 визначений строк його дії, який становить 30 днів, тобто з 11.08.2024 по 09.09.2024, саме протягом цього строку Товариство мало право нараховувати відповідачці передбачені цим договором проценти тривалістю 30 днів, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідачки за процентами за означеним договором становить 40 грн. 60 коп. (за період з 11.08.2024 по 09.09.2024).

Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до договору позики № 2397593 від 11.08.2024 (а.с. 8 зворот).

Доказів про те, що позичальник ініціював укладення додаткового договору для продовження строку кредитування або строку виплати позики відповідно до п. 6 договору, позивачем до матеріалів справи не долучено, як і не заявлено позовних вимог про стягнення заборгованості за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України, а суд не вправі виходити за межі предмету та підстав позову.

При цьому, суд враховує зміст пункту 2.4. договору позики № 2397593 від 11.08.2024 та його розміщення в структурі договору серед пунктів, якими врегульовано основні умови позики, а не відповідальність сторін за невиконання зобов`язань за цим договором, що свідчить про те, що в ньому передбачені проценти як плата за користування кредитними коштами.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ч.1 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З огляду на вищенаведене, а також, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 11.08.2024 договору допустила заборгованість перед товариством, враховуючи строки кредитування за таким та укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки на користь позивача 14 040 грн. 60 коп. боргу за договором позики № 2397593 від 11.08.2024.

Окрім цього, суд не убачає підстав для стягнення з відповідачки комісії за надання позики в розмірі 2 794 грн. 40 коп., з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Пунктом 2.4 договору позики № 2397593 від 11.08.2024, передбачено комісію за надання позики 19, 96 % від суми наданої позики (що в грошовому виразі складає 2 794 грн. 40 коп.). Комісія нараховується одноразово в дату надання позики (в перший день користування позикою).

Однак, встановивши в договорі сплату разової комісії, що нараховується в день надання позики, позикодавець не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нарахував комісію за ту саму послугу, за яку відповідачка має сплатити згідно з договором проценти.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18.

Умова, зазначена у договорі, порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії за надання кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, відтак вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією у розмірі 2 794 грн. 40 коп. задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 1 783 грн. 72 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 89, 133, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30 в м. Київ) заборгованість за договором позики № 2397593 від 11.08.2024 у розмірі 14 040 грн. 60 коп. та 1 783 грн. 72 коп. судового збору, а всього 15 824 грн. 32 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер