Номер провадження: 22-ц/813/5068/25
Справа № 512/84/24
Головуючий у першій інстанції Бростовська Н.О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач Савранська селищна рада Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року, постановлена у складі судді Бростовської Н.О., у приміщенні того ж суду,

у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай),-

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30.06.1995 на загальних зборах КСП «Нива» (протокол №2) її було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а 28.08.1995 Бакшанською сільською радою народних депутатів Савранського району Одеської області КСП «Нива» у колективну власність було передано на постійне користування земельні ділянки згідно експлікації для виробництва товарної продукції.

Позивачка зазначає, що вона, як член КСП «Нива», отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0301699, виданий 26.02.1997 на підставі рішення Савранської РДА від 24.05.1996 №97, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.02.1999 за №460.

03.09.2021 позивачка отримала відповідь Савранської селищної ради Одеської області про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0115409 відповідно до розпорядження Савранської РДА «Про визнання недійсними сертифікатів на право на земельну частку (пай)» від 21.02.2000 №34/А-2000 визнаний недійсним у відповідності до протесту прокурора від 02.02.2000 №57 та рішення загальних зборів КСП «Нива» від 25.01.2000 №1.

Позивачка вважає, що було порушено її право на земельну частку (пай), у зв`язку з чим вона просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) за рахунок земель колишнього КСП «Нива», що знаходилось в с.Йосипівка, Савранського (нині Подільського) району, Одеської області.

Короткий зміст рішення суду.

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачкою не доведено, що на момент розпаювання землі та передачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Нива» вона була його членом та була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, що є необхідною умовою для набуття права на земельну частку (пай) із земель колективної власності цього КСП.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Савранського районного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому вважає, що таке рішення, порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 , а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що судом безпідставно проігноровано та не розглянуто заяву про допит свідків і тим самим позбавлено позивача можливості надати чергові докази у вигляді допиту свідків.

Під час розгляду справи позивачкою долучено до матеріалів справи низьку архівних довідок, що підтверджують її право на отримання земельної частки(паю), однак судом під час прийняття рішення не надано належної оцінки долученим доказам.

Судом при прийняті рішення не взято до уваги обґрунтування ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією ( основний документ).

Позивачкою надано до суду всі документи підтверджуючі право на земельну частку (пай), судом не взято до уваги ані нормативно-правові акти, що підтверджують право на земельну частку (пай) ані документи, що підтверджують це право.

Зазначає, що судом першої інстанції не досліджено судову практику в аналогічних справа, зокрема відповідно до Постанови Верховного Суду від 05.03.2021 року у справі № 7171/641/18 - право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

Позиція учасників справи

Не погоджуючись з вказаними доводами апеляційної скарги представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Савранського районного суду Одеської області від 24.02.2025 - залишити без змін.

В обґрунтування зазначає, що доводи апеляційної скарги є недостатньо обґрунтованими та такими, що не підтверджують фактичні обставини справи, а рішення Савранського районного суду законним, ухваленим на підставі всебічного вивчення всіх обставин справи та наданих доказів, у повній відповідності до норм чинного законодавства, які регулюють правовідносини , які склались між сторонами по справ.

Явка сторін

Сторони належним чином повідомлені про місце, час та дату судового засідання, представник позивача з`явився до судового засідання та надав свої пояснення, інші учасники справи не з`явились, заяв про відкладання не подавали, що не заважає апеляційному перегляду справи відповідно до ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Савранської РДА від 24.05.1996 №97 позивачці було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0301699, зареєстрований 26.02.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №465, за яким їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива», розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10).

28.06.2023 позивачка звернулася до Савранської селищної ради з клопотанням надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,5100 га із земель колективної власності на території Савранської селищної ради Одеської області (за межами населеного пункту с.Йосипівка, мас.1) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0301699 по колишньому КСП «Нива» (а.с.11), але рішенням сесії Савранської селищної ради Одеської області від 26.10.2023 №2425-VІІІ у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено у зв`язку з тим, що виданий їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0301699 відповідно до розпорядження Савранської РДА від 21.02.2000 №34/А-2000 визнано недійсним (а.с.12).

В матеріалах справи є копія розпорядження Савранської РДА від 21.02.2000 №34/А-2000 про визнання недійсними сертифікатів на право на земельну частку (пай) працівників соціальної сфери с.Йосипівка (згідно рішення загальних зборів КСП «Нива» від 25.01.2000) (а.с.13), а також архівна копія списку працівників соціальної сфери с.Йосипівка, сертифікати яких на право на земельну частку (пай) являються недійсними, який є додатком до вказаного розпорядження РДА, в якому вказана позивачка та виданий їй сертифікат серії ОД №0301699 (а.с.14), що з урахуванням того, що вказане розпорядження РДА не було визнане незаконним, а також не скасоване, спростовує доводи позивачки про те, що сертифікат серії ОД №0301699 на момент її звернення до суду не був визнаний недійсним.

В архівній довідці архівного відділу Подільської РДА від 20.11.2023 №08.6-06-02/466 зазначено, що в журналі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Савранською РДА Одеської області по КСП «Нива», є запис від 26.02.1999 за №465 про виготовлення сертифікату серії ОД №0301699 на земельну частку (пай) розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах на ім`я ОСОБА_1 та отримання його за підписом, а поряд є запис від 21.02.2000 «Незаконно включена до Державного акту (списку громадян членів КСП «Нива») на підставі протесту прокурора від 02.02.2000 №57/2000 та рішення загальних зборів пр. №1 від 25.01.2000» (а.с.16), а в листі цього архівного відділу від 31.01.2024 №08.6-06-02/30/37 зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Нива» з додатком до нього (список громадян членів КСП «Нива», що перебувають у трудових відносинах і мають право на отримання земельної частки (паю), список членів КСП «Нива», які отримали сертифікати на право власності на земельну частку (пай), а також списки присутніх на загальних зборах чи засіданнях правління КСП «Нива» (колгоспу ім.50-ти річчя Великого Жовтня) з їх особистими підписами до жодного протоколу за 1967-2000 роки, на зберігання до архівного відділу не надходили (а.с.17).

Позивачка надала архівний витяг рішення дванадцятої сесії двадцять третього скликання Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області від 24.05.2000 №43 про виділення працівникам соціальної сфери по 1га землі для розширення особистого підсобного господарства із земель державного резерву, серед яких вона значиться під номером 35 (а.с.40).

Представник позивачки надав до суду копію архівної довідки від 07.10.2024 №08-06-02/165 такого змісту: «У документах архівного фонду КСП «Нива» в справах протоколи засідань членів правління КСП «Нива» за 1997 рік міститься протокол №13 від 23 грудня 1997 року, в якому зазначаються відомості про ОСОБА_1 , а саме:

«…Разбор заявлений. Поступили заявления с просьбой принять в сельхозпредприятие «Нива» с паем земли и паем материальных средств от

…9). ОСОБА_1 принять…» (згідно документу).

У документах архівного фонду КСП «Нива» в справах протоколи засідань загальних зборів уповноважених КСП «Нива» за 1998 рік міститься протокол №1 від 24 грудня 1997 року, в якому зазначаються відомості про ОСОБА_1 , а саме:

«…VІ. Розбір заяв. Поступили заяви з проханням прийняти в члени КСП з земельним та майновим паєм від слідуючих тов.

…9). Бершадської ОСОБА_3 прийняти…».

У документах архівного фонду КСП «Нива» в справах протоколи засідань загальних зборів уповноважених КСП «Нива» за 1998 рік міститься протокол №2 від 20 лютого 1998 року, в якому зазначаються відомості про ОСОБА_1 , а саме:

«…На загальні збори уповноважених поступили заяви з проханням прийняти в члени КСП із земельним та майновим паєм

…7. Бершадська ОСОБА_4 прийняти…».

Інших відомостей про роботу в КСП «Нива» ОСОБА_1 у документах архівного фонду КСП «Нива» за 1995 1998 роки не знайдено» (а.с.71-зворот).

Суд першої інстанції відмовивши у задоволенні позову зазначив, що позивачкою не доведено, що на момент розпаювання землі та передачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Нива» вона була його членом та була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, що є необхідною умовою для набуття права на земельну частку (пай) із земель колективної власності цього КСП.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995р. №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абз.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Виходячи з аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що право на земельну частку (пай) виникає саме з моменту передачі державного акта конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Тобто, особа набуває право на земельну частку (пай) за умови, якщо на момент передачі державного акта на землю, вона залишалась членом відповідного сільськогосподарського підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 28.01.2009р. у справі №6-17012св08.

Як визначено статтями 22 та 23 ЗК України (в редакції 1990 року), особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Зі змісту цієї норми вбачається, що вказані умови є підставою для набуття особою права на земельний пай лише у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про видачу КСП «Нива» державного акта про право колективної власності на землю було прийнято 28.08.1995, але позивачкою не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що в цей час вона була членом КСП «Нива».

Крім того, в матеріалах справи є лист за підписом директора ТОВ «Нива» Фіника В.І. від 27.01.2025р. за №11 про те, що згідно даних архіву, який зберігається в ТОВ «Нива», яке є правонаступником КСП «Нива», жодних даних про перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з КСП «Нива» немає та вона жодного дня в КСП «Нива» не працювала, в особових рахунках відомості про неї відсутні, трудова книжка на неї не виписувалась (а.с.75).

Вказана обставина підтверджується також поясненнями самої позивачки, наданими нею в судовому засіданні про те, що в трудових відносинах з КСП «Нива» вона не перебувала, оскільки працювала вчителькою і трудової книжки колгоспника не отримувала, а лише залучалась для виконання тимчасових або сезонних робіт (збір сіна, виконання підсобних робіт тощо) після роботи в школі. Доводи позивачки про те, що вона була членом КСП «Нива» спростовуються також положеннями Статуту КСП «Нива», архівна копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.35-39), згідно з якими в члени підприємства не приймаються громадяни, які залучаються для виконання тимчасових або ж сезонних робіт. Крім того, положеннями цього Статуту передбачено, що на кожного члена підприємства видається «Трудова книжка» єдиного зразка, але така трудова книжка у позивачки відсутня.

Також, колегія суддів враховує, що розпорядженням Савранської РДА від 21.02.2000 №34/А-2000 про визнання недійсними сертифікатів на право на земельну частку (пай) працівників соціальної сфери с.Йосипівка (згідно рішення загальних зборів КСП «Нива» від 25.01.2000), а також архівна копія списку працівників соціальної сфери с.Йосипівка, сертифікати яких на право на земельну частку (пай) являються недійсними, який є додатком до вказаного розпорядження РДА, в якому вказана позивачка та виданий їй сертифікат серії ОД №0301699 (а.с.14), що з урахуванням того, що вказане розпорядження РДА не було визнане незаконним, а також не скасоване, спростовує доводи позивачки про те, що сертифікат серії ОД №0301699 на момент її звернення до суду не був визнаний недійсним.

Як встановлено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 цього Кодексу).

За змістом ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Статтею 89 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачкою не доведено, що на момент розпаювання землі та передачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Нива» вона була його членом та була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, що є необхідною умовою для набуття права на земельну частку (пай) із земель колективної власності цього КСП, а тому позов є необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно проігноровано та не розглянуто заяву про допит свідків і тим самим позбавлено позивача можливості надати чергові докази у вигляді допиту свідків, є необґрунтованим, оскільки як вбачається з матеріалів справи судом було залишено вказане клопотання без розгляду (а.с. 95), проте скаржником не зазначено в чому саме полягає незаконність такого рішення. В суді апеляційної інстанції відповідне клопотання не заявлялось.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом доказів по справі, оскільки, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. А не зазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

Судом першої інстанції на підставі повного та всебічного аналізу матеріалів справи зроблено правильний висновок про те, що позивачка не навела достатніх доказів, які підтвердили б її членство в КСП «Нива» на момент проведення паювання земель цього господарства.

Як, вбачається із матеріалів справи, рішення про видачу КСП «Нива» державного акту про право колективної власності на землю було прийнято 28.08. 1995 року. Жодних доказів, які б свідчили про те, що на вказану дату позивачка була членом КСП « Нива» вона не надала.

Оскільки позивачкою не надано належних доказів того, що на момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» Державного акту на право колективної власності на землю вона була його членом судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що її позов не підлягає задоволенню.

Посилання на практику Верховного Суду не є релевантним обставинам вказаної справи, оскільки у цій справі встановлено, що позивачка не перебувала у трудових відносинах з КСП «Нива» та сертифікат на право на земельну частку (пай) визнано недійсним.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Докази та обставини на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Савранського районного суду Одеської області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова