Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 276/1038/25
Провадження № 2/935/547/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованість за кредитним договором № 509386-КС-001 від 08.09.2024 року в сумі 58661,72 та судові витрати.

В обґрунтування позову вказує, що 08.09.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 509386-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Зазначає, що відповідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у розмірі 22 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору перерахувавши їх на відповідну банківську картку № НОМЕР_1 . Однак зазначає, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 58661,72 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19931,96 грн.; суми прострочених платежів по процентах 27506,16 грн., сума заборгованості по штрафам 10356,80 грн., сума прострочених платежів за комісією 866,80 грн. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить проводити судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на вебсайті суду, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд провів засідання без її участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідив матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 08 вересня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №509386-КС-001, який підписаний електронним одноразовим ідентифікатором UA 1647 від 08.09.2024 року.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору визначено, що кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в розмірі 22 000, 00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених договором.

Пунктом 2.3 передбачено, що строк, на який надається кредит - 24 тижні.

Згідно з п. 2.4. договору кредиту стандартна процентна ставка за кредитом в день 1% фіксована.

З візуальної форми послідовності дій клієнта ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗПОЗИКА» щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 509386-КС-001 від 08.09.2024 в інформаційно- телекомунікаційній системі товариства на сайті https://my.bizpozyka.com, вбачається послідовність дій товариства та клієнта в ІТС.

В анкеті клієнта ОСОБА_1 , сформованої у вигляді витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи, зазначні ідентифікуючи ознаки відповідача та інформація стосовно бажаного кредиту.

Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід» слідує, що 08.09.2024 на банківську картку № НОМЕР_2 перераховано кошти за договором №509386-КС-001 від 08.09.2024, в розмірі 22000 грн.

Як зазначено у наданому ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» розрахунку заборгованості за договором №509386-КС-001 від 08.09.2024 позичальник ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 58661,72 грн., яка складається з: по кредиту 19931,96 грн; по процентах 19931,96 грн., 10356,8 грн по штрафам, заборгованість по комісії 866,80 грн.

Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» від 07.10.2025 № 20.1.0.0/7-251003/42820-БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 та надано виписку по рахунку за період з 08.09.2024 до 23.02.2025 рр., з якого вбачається нарахування 08 вересня 2024 в сумі 22 000 грн та відповідним користуваннням коштами.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися нимидо інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Уразі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 509386-КС-001 в електронному вигляді, який підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису ( № UA 1647).

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок грошових коштів у розмірі 22 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,00000000 % за кожен день користування кредитом, строком на 24 тижні.

На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу у розмірі 22 000 грн., позивач надав довідку про перерахування суми кредиту за допомогою сервісу ТОВ «ПрофітГід» на банківську картку № НОМЕР_2 .

Зі змісту укладеного договору від 08 вересня 2024 року слідує, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в тому числі щодо розміру відсотків, комісії та строків кредитування.

Відповідач користувавя коштами на підтвердження чого свідчить виписка по картці № НОМЕР_1 , надана АТ КБ «Приватбанк» та відповідно довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку було зараховано 22 000,00 грн.

Відповідачем не доведено обставин належного виконання ним умов кредитного договору, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків нарахування у межах строку кредитування погоджено між сторонами відповідно до умов договору.

Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором від 08.09.2024 року виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у визначеному у кредитному договорі розмірі. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Щодо стягнення штрафу з відповідача в розмірі 10 356,80 гривень, то суд з такою вимогою не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Враховуючи наведе правове обґрунтування нарахування відповідачу неустойки в період дії в Україні воєнного стану не відповідає пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, кредит не погашений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у розмірі 48304,92 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 19931,96 грн; заборгованості по процентах 27506,116 грн, 866,80 грн суму прострочених платежів за комісією, а в частині стягнення штрафу в розмірі 10 356,80 грн відмовити, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розмірузадоволних позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1994,72 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-268, 352,354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ТОВ «Бізнес позика», , заборгованість за кредитним договором № 509386-КС-001 від 08.09.2024 року в сумі 48 304 (сорок вісім тисяч триста чотири) грн 92 коп та судовий збір у розмірі 1994,72 грн.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ТОВ «Бізнес позика», , юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО