Справа № 489/3579/25
Провадження № 2/477/1195/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2025 року м. Миколаїв
Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Котовою О.Д.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,
Ухвалою Інгульського (раніше Ленінського) районного суду м. Миколаєва 26 травня 2025 року позовну заяву разом з додатками направлено до Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 24 грудня 2024 року в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «CHEVROLET ЕPICA», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП було завдано майнову шкоду власнику транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Постановою Ленінського районного суду Миколаївської області від 27 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вказаного правопорушення та накладено адміністративне стягнення.
На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був укладений між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_1 . Оформлений поліс серії ЕР, №222308226.
Тому, відповідно до діючого законодавства після проведення страхового відшкодування, у ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .
Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати спричинену шкоду, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовні заяві зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення не висловлював.
Відповідач в судові засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано.
Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
На підставі ухвали суду від 17 листопада 2025 року справа розглядається в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження.
З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, страховики (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Закону України «Про страхування», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а також Моторне (транспортне) страхове бюро України та потерпілі (треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу, зазначеного у чинному Договорі, або, залежно від умов Договору, будь-якого наземного транспортного засобу, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.
Статтею 6 Закону 1961-IVвизначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
24 грудня 2024 року близько 15-19 години у м. Миколаєві по вул. Космонавтів біля будинку 89 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «CHEVROLET ЕPICA», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустила наїзд на транспортний засіб «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальні збитки. Після того відповідач залишила місце пригоди (а.с 17, 22-23).
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2025 року винуватим у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 , її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400,00 грн. (а.с. 25-28).
Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з вимогами частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 900 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника).
За правилами статей 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підстава, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Аналізуючи викладене, положення статей 22, 979, 1166, 1187 ЦК України, слід дійти висновку, що відшкодуванню позивачу підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс.
В той же час, згідно з положеннями статті 22 Закону 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З огляду на положення пункту 12.1 статті 12 вказаного Закону 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Судом встановлено, що відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту транспортний засіб від 23 липня 2024 року №222308226, «CHEVROLET ЕPICA», державний номерний знак НОМЕР_1 , страхувальником якого є ОСОБА_1 , застрахований в ПАТ «СК «УНІКА».
На момент вчинення ДТП діяв поліс страхування серії ЕР, № 222308226. Строк його дії до 24 грудня 2024 року. За умовами договору франшиза складає 3200,00 грн., ліміт за шкоду майну 160000,00 грн. (а.с. 29).
Транспортний засіб «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , було оглянуто, в акті огляду від 06 січня 2025 року зафіксовані всі виявлені механічні пошкодження (а.с. 15-16).
Перерахування страхувальнику вказаної суми підтверджується платіжним дорученням від 17 січня 2025 року № 010336 (а.с.8).
Відповідачем добровільно не сплачена позивачу сума страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», та яка має бути сплачена безпосередньо відповідачем.
Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач повністю виконав зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, а тому має право вимагати в порядку регресу стягнення з відповідача суму страхового відшкодування, яку одержано ОСОБА_2 та яку відповідно до закону мав сплатити відповідач.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Також, відповідно до статі 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на підставі статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.
Згідно з частиною 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Разом з тим суд враховує, що при вирішенні питання щодо компенсації витрат в порядку частини 5 статті 142 ЦПК України, слід враховувати необґрунтованість дій позивача, ступінь їх неправомірності та його вини, безпідставність позову, докази та обставини, якими позивач обґрунтовував позов, та докази і обставини, які були повідомленні відповідачем в спростування позовних вимог, дії позивача після отримання доводів відповідача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Понесені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. (Правові позиції Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16,, від 15 квітня 2020року №199/3939/18-ц, від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
В обґрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, які змушений був здійснити відповідач, внаслідок дій позивача, до матеріалів справи надано наступні документи:
копію Договору доручення №1 ВНМ на правові (юридичні-консультаційні) послуги від 01 листопада 2023 року;
копію додаткової Угоди №1 до Договору Доручення №1 ВНМ від 01 листопада 2023 року;
копію Договору №2/23-ю про надання правової допомоги від 02 листопада 2023 року;
копію Додатку №2 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 02 листопада 2023 року;
Враховуючи викладене, стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач приватне акціонерне товариство «УНІКА», адреса: вул. Теліги Олени, 6, літ. В, корп. 4, м. Київ, 04112, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя В.В.Полішко