Провадження № 2-др/337/43/2025
21 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Сидорової М.В., за участі секретаря Коваленко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Кошліченко Ніни Валеріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,
Ухвалою суду від 13.11.2025 заяву представника позивача - адвоката Кошліченко Н.В. про ухвалення додаткового рішення призначено до судового розгляду без повідомлення сторін.
19.11.2025 через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 18.11.2025) до суду надійшло клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Левицької Ю.В. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначено, що визначений представником позивача розмір адвокатських витрат є значно завищеним. Крім того, ОСОБА_2 є пенсіонеркою, отримує незначну пенсію, хворіє. Також зазначає, що під час судового розгляду справи стороною відповідача наголошувалось, що за життя ОСОБА_3 , останній з ОСОБА_1 з невідомих причин не оформили свої шлюбні стосунки, проте коли повстало питання про отримання державної допомоги, з`явився позов до ОСОБА_2 , до якої наразі заявлено вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу. Визнання позову або його не визнання є правом відповідача. Крім того, у разі якщо рішення суду набере законної сили, ОСОБА_1 буде отримувати виплати від держави. Просить зменшити розмір витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч.3, 4 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Вирішуючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суд виходить з такого.
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).
Згідно з ч.1, п.1, п.4 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у справі №910/2158/23.
Як встановлено судом, рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 06.11.2025 у справі ЄУН 337/313/25 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 04.12.2009 по день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 на момент його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині позову відмовлено. Також вказаним рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
При ухваленні рішення судом не вирішувалось питання про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу.
В судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник позивача адвокат Кошліченко Н.В. повідомила, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані суду після ухвалення рішення у встановлений законом строк.
Копія рішення від 06.11.2025 доставлена до електронного кабінету представника позивача в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 08.11.2025 о 07:13 годин, що відповідає ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду через систему «Електронний суд» 12.11.2025 (сформовано в системі 11.11.2025), що відповідно до вимог ст.123, 124 ЦПК України свідчить про дотримання п`ятиденного строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що рішенням суду позов задоволено частковою, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивачки понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивачка отримувала правову допомогу від адвоката Кошліченко Н.В.
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Крім того, як вже зазначалось, представником відповідачки адвокатом Левицькою Ю.В. подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з посиланням на те, що вони є завищеними, тобто не є співмірними із складністю справи, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг, заявлені без врахування майнового стану відповідачки.
Суд вважає, що рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги, зокрема, складання позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань, участь в судових засіданнях з витрачанням часу і визначеної вартості. В даному випадку позивачкою та представником не доведено, що заявлений ними до стягнення розмір витрат на правничу допомогу повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах відповідних договірних відносин. Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд вважає необхідним ухвалити з цього питання додаткове рішення.
Керуючись ст. 12, 13, 133, 134, 137, 141, 246, 264, 270 ЦПК України,
Заяву представника позивача Кошліченко Ніни Валеріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
В інший частині заяви відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя М.В.Сидорова