Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2766/21 Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л.М.
Категорія 82 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 296/2766/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» про захист прав споживача, зобов`язання вчинення дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Житомиробленерго» на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 13 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Пилипюк Л.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, в якому просила зобов`язати АТ «Житомиробленерго» виконати обов`язок в натурі, а саме: згідно з умовами договору протягом 3 місяців з часу вступу рішення в законну силу забезпечити будинок ОСОБА_1 якісною електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з АТ «Житомиробленерго» на її користь 66 921 грн матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона 27 жовтня 2014 року уклала з ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» договір про користування електричною енергією, а 09 листопада 2017 року вона уклала договір із ПрАТ ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» про приєднання до електричних мереж будинку за вище вказаною адресою.

Правонаступником ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» є АТ «Житомиробленерго».

Відповідач неналежно виконує свої договірні зобов`язання. Зокрема, із дня підключення будинку до електромережі виникли проблеми з напругою, яка не відповідала стандарту 220 В.

Для кращого забезпечення електрикою та з метою встановлення електроопалення будинок було під`єднано до трьохфазного вводу, загальною потужністю 18 кВт.

За встановлення заявленої потужності відповідачу було сплачено майже 36 000 грн, частка з яких мала використовуватись для модернізації електромережі та трансформаторної підстанції. Однак, АТ «Житомиробленерго» не вжило заходів для модернізації електромережі.

У січні 2018 року вона ініціювала звернення мешканців АДРЕСА_1 до Інспекції Держенергонагляду Житомирської області щодо невідповідності напруги електричної енергії, яка підтвердила факт постачання неякісної електричної енергії.

Відповідно до листа АТ «Житомиробленерго» від 04 серпня 2020 року визнано право споживачів на компенсацію за постачання неякісної електричної енергії, а також зазначено, що інвестиційною програмою на 2020 рік передбачено виготовлення проектної документації на розподіл існуючих мереж з встановленням додаткової трансформаторної підстанції. Однак, на практиці відповідачем нічого не вчинено.

АТ «Житомиробленерго» порушує її права, як споживача електричної енергії, надає електрику неналежної якості, що суттєво впливає на її життя та побут, адже електрична енергія використовується нею для приготування їжі, користування побутовими приладами та для обігріву будинку.

Нестабільна напруга електроенергії призводила до виходу з ладу побутових приладів (телевізора, освітлення, комп`ютера, котла, морозильної установки). А тому, вона була змушена купити та встановити три стабілізатора, внаслідок чого понесла витрати в розмірі 67 456,37 грн.

В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди зазначала, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язання та надання їй неякісної електроенергії впродовж тривалого часу вона не могла нормально користуватись електроприладами. ЇЇ будинок повністю залежить від електрики.

Зокрема, вона має проблеми у користуванні електроплитою, котлом для обігріву будинку і гарячого водопостачання, насосом для подачі води, освітлення будинку та господарських будівель, побутовими електроприладами.

Крім того, відповідач протягом тривалого часу не вчиняє жодних дій для усунення порушення її прав. Така невизначеність виснажує, викликає психічне напруження та розчарування, створює відчуття несправедливості. Все це змушує її нервувати та докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої їй моральної шкоди вона оцінює в 50 000 грн.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 13 січня 2025 року позов задоволено частково. Зобов`язано АТ «Житомиробленерго» забезпечити якісною електричною енергією житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з АТ «Житомиробленерго» на користь ОСОБА_1 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, вирішено питання судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог є незаконним та необґрунтованим через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог.

Зазначає, що у рішенні суд вказав, що не вбачає підстав для визначення строку і поряду виконання рішення, вказавши на те, що це визначено законодавством: пунктом 2.3 Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання.

Суд визнав факт неналежної якості електроенергії та зобов`язав відповідача забезпечити якісне електропостачання. Однак, одночасно відмовив у компенсації матеріальної шкоди, не взявши до уваги надані нею докази.

Суд дійшов неправильного висновку, що неможливо встановити, чи була необхідність у встановленні стабілізаторів. Однак факт неналежної напруги було зафіксовано Інспекцією Держенергонагляду та визнано самим відповідачем.

Крім того, суд визнав сам факт тривалого порушення її прав та факт душевних страждань, однак безпідставно зменшив розмір моральної шкоди, не врахувавши весь комплекс негативних наслідків, яких вона зазнала.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

У поданій апеляційній скарзі, представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник зазначає, що судове рішення ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що на момент подання позовної заяви факт постачання неякісної електричної енергії до будинку Позивачки не підтверджено. Доводи наведені в позовній заяві стосуються лише факту недотримання показників якості напруги в період до їх усунення, а саме до 2020 року.

Також, судом першої інстанції не взято до уваги, що в листі від 10 липня 2020 року № 023/8536 АТ «Житомиробленерго» до Позивача вказано, що для якісного електропостачання споживачів у селі Тетерівка по вулиці Шумскій персоналом Зарічанського РЕМ були проведені роботи по розподілу існуючої лінії 0.4 кВ на дві окремі лінії, про заміну існуючого проводу та виконано перерозподіл навантаження по даній лінії. Після виконання даних робіт скарг (претензій) та звернень від мешканців зазначеної вище вулиці до Товариства не надходило.

04 листопада 2024 року жителі села Тетерівка (в тому числі й Позивачка ) звернулись з колективною заявою до Управління Держенергонагляду в Житомирській області, якій зазначено, що АТ «Житомиробленерго» не усунуло недоліки постачання електричної енергії, діапазон коливання напруги став ще більшим, від мінімального значення 170 В до максимального 254 В. Управління Держенергонагляду у Житомирській області на вищевказане колективне звернення надало відповідь Шлінчак № 8/18.1-283-24 від 21 листопада 2024 року, в якому зазначено таке. «Розподіл електричної енергії за адресою Позивача, здійснюється повітряною лінією електропередавання 0,4 кВ Л-6 від трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ № 718, що знаходяться на балансі та технічному обслуговуванні оператора системи розподілу - АТ «Житомиробленерго». Представниками Управління з виїздом на місце спільно з представниками ОСР проведено вимірювання параметрів якості електричної енергії на живлячій підстанції 10/0,4 кВ та на вводі до будинку за адресою Позивача. Також було проведено спільний огляд живлячих електромереж задля виявлення чинників, які можуть впливати на показники якості електричної енергії. Для вирішення проблемного питання, Управлінням спільно з ОСР було розроблено відповідні технічні заходи, які передбачають зокрема ревізію контактних з`єднань проводів різних марок та перерізу, заміну проводів живлячої повітряної лінії на більший переріз, а також регулювання вихідної напруги на силовому трансформаторі. Виконання ОСР вищезазначених заходів взято Управлінням на контроль».

Звертає увагу, що скарга подана позивачем до Управління Держенергонагляду у Житомирській області свідчать лише про те, що на момент подачі позову були відсутні підстави та предмет позову, суд оцінював документи, що були створені після пред`явлення позовної заяви до суду, а саме 25 березня 2021 року, майже 3 роки згодом. Відтак вбачається, що матеріальні докази, зазначених у позовній заяві фактів (дії, події, бездіяльності) відсутні.

Позивачка заявляє до стягнення з відповідача 66921 гривень матеріальної шкоди, однак не надає обґрунтованого розрахунку вказаної суми. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що внаслідок постачання до житла позивача неякісної електричної енергії було виведено з ладу електроприлади.

У частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди представник відповідача зазначив, що відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтями 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, законом «Про електроенергетику» та правилами, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання щодо постачання електричної енергії. Що стосується вимог закону «Про захист прав споживачів», то відповідно до пункту 5 статті 4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відзиви на апеляційні скарги від сторін не надходили.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 подану останньою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Апеляційну скаргу представника відповідача не визнав і надав пояснення, які відповідають доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Представник АТ «Житомиробленерго» підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу Шлінчак не визнав і просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі із тих підстав, які зазначені в його апеляційній скарзі.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з їх часткової доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із ухваленим рішенням, мотивуючи наступним.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею - продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Також колегія суддів зазначає, що позивач є споживачем надання відповідачем послуг щодо постачання електричної енергія, а тому, правовідносини між сторонами регулюються також Законом України « Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (надалі Закону), учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, серед іншого, договір про надання послуг з передачі.

Оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, далі - НКРЕКП). Порядок укладання таких договорів визначається кодексом системи передачі (частина 4 стаття 33 Закону).

За приписами статті 18 Закону регулятор визначає перелік показників якості електропостачання, які характеризують рівень надійності (безперервності) електропостачання, комерційної якості надання послуг з передачі, розподілу та постачання електричної енергії, а також якість електричної енергії, та затверджує їх величини. Регулятор визначає порядок компенсації за недотримання показників якості електропостачання та розмір компенсації. Показники якості електропостачання, порядок та розмір компенсації за їх недотримання підлягають оприлюдненню у порядку, визначеному Регулятором.

Положення частини 1 статті 58 Закону передбачають, що Споживач має право отримувати електричну енергію належної якості згідно з умовами договору та вимогами до якості електричної енергії; на компенсацію, що застосовується у разі недотримання показників якості послуг електропостачання; подавати відповідному електропостачальнику, оператору системи розподілу звернення, скарги та претензії, зокрема щодо якості електропостачання, щодо надання послуг з постачання електричної енергії та отримувати в установленому законодавством порядку вмотивовані відповіді або повідомлення про заходи щодо усунення електропостачальником причин скарги.

Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують якість електричної енергії відповідно до укладених договорів (частина 7 стаття 72 Закону).

Пунктом 2 частини 1 та пунктом 8 частини 3 статті 46 Закону передбачено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії з дотриманням встановлених показників якості надання послуг. А у разі недотримання оператором системи розподілу показників якості послуг, визначених договором про надання послуг з розподілу та Регулятором, оператор системи розподілу зобов`язаний здійснювати відшкодування (компенсацію) користувачу.

Постановою НКРЕКП від 12 червня 2018 року № 375 затверджено Порядок забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання (далі Порядок).

Даний Порядок визначає перелік загальних та гарантованих стандартів якості електропостачання і регулює відносини, пов`язані з електропостачанням відповідно до загальних та гарантованих стандартів якості, захистом прав споживачів та наданням електропостачальником або оператором системи розподілу (далі - ОСР), або оператором системи передачі (далі - ОСП) компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання споживачам або замовникам (у випадку недотримання гарантованих стандартів якості під час приєднання до електричних мереж електроустановок, призначених для споживання електричної енергії) (п.1.1. Порядку).

Відповідно до підпунктів 1.3, 2.1 Порядку, гарантований стандарт якості електропостачання - мінімальний рівень якості надання послуг оператора системи або електропостачальника, який має бути забезпечений споживачу в обсязі і строки, визначені чинним законодавством, та за недотримання якого споживачу надається компенсація. ОСР забезпечує дотримання загальних та гарантованих стандартів якості надання послуг, зазначених у цій главі.

Згідно із підпунктами 2 п. 2.3. Порядку, до гарантованих стандартів якості надання послуг ОСР, зокрема належать:

- усунення причин недотримання показників якості електричної енергії за результатами розгляду скарги/звернення/претензії споживача або групи споживачів (колективної скарги/звернення/претензії) щодо якості електричної енергії з дня, наступного за днем, коли ОСР став відомий факт недотримання показників якості електричної енергії за результатами проведення вимірювання, або з дня, наступного за днем отримання скарги/звернення/претензії, якщо ОСР уже були відомі причини недотримання показників якості електричної енергії: у строк 30 днів у разі можливості їх усунення оперативними діями персоналу ОСР; у строк 180 днів у разі необхідності проведення будівельних робіт або заміни елементів мережі.

Як убачається із матеріалів справи, 27 жовтня 2014 року між споживачем ОСОБА_1 та ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» укладеного договір про користування електричною енергією № 010-1251т. Постачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати споживачу електричну енергію за адресою: село Тетерівка (масив № НОМЕР_1 ), як різновид товарної продукції, в необхідних йому обсягах відповідно до потужності 15 вКт електроустановок споживача з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (а.с.9-14).

Судом встановлено, що 09 листопада 2017 року між ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» та споживачем ОСОБА_1 укладено договір № 15374-с/076/530 про приєднання до електричних мереж ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» (а.с.15-16).

Згідно пункту 1.1 даного договору до електричних мереж виконавця послуг приєднується житловий будинок замовника ( ОСОБА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканці села Тетерівка Житомирської області звернулись з колективною заявою до начальника Інспекції Держенергонагляду, в якій скаржились на надання їм неякісної електричної енергії.

Відповідно до повідомлення Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії Житомирської області № 31-21/23-63 від 29 січня 2018 року, в електромережах будинків заявників проведено виміри параметрів якості електроенергії за результатами яких встановлено, що величина напруги коливалась в межах 177 В 221 В. При цьому протягом тривалого часу доби величина напруги знаходилась поза межами нормально допустимих значень.

Інспекція Держенергонагляду в Житомирській області також повідомила про надіслання відповідного листа до ПрАТ «Енергетична компанія «Житомиробленерго» щодо розроблення заходів та усунення недоліків, які призводять до невідповідності показників якості постачання електричної енергії і спричинили виникнення проблем живлення.

Згідно повідомлення АТ «Житомиробленерго» за № 023/9428 від 04 серпня 2020 року, персоналом Зарічанського РЕМ 28 липня 2020 року було проведено ряд заходів по покращенню електропостачання житлового будинку ОСОБА_1 , а саме: виконано технічне обслуговування в частині ревізії контактних з`єднань на входах і виходах трансформатора. У цьому листі АТ «Житомиробленерго» повідомляє про заплановані ремонтні роботи в період з 30 червня 2020 року по 28 липня 2020 року, а також про те, що інвестиційною програмою на 2020 рік передбачено виготовлення проектної документації на розподіл існуючих мереж від КТП-718 с. Тетерівка з встановленням додаткової трансформаторної підстанції (а. с. 21).

Встановлено, що 04 листопада 2024 року жителі села Тетерівка (в тому числі й ОСОБА_1 ) повторно звернулись з колективною заявою до Управління Держенергонагляду в Житомирській області, якій зазначено, що з 2017 року по теперішній час АТ «Житомиробленерго» не усунуло недоліки постачання електричної енергії, діапазон коливання напруги став ще більшим, від мінімального значення 170 В до максимального 254 В.

Згідно повідомлення Управління Держенергонагляду у Житомирській області за № 8/18.1-283-24 від 21 листопада 2024 року, для вирішення проблемного питання, Управлінням спільно з ОСР було розроблено відповідні технічні заходи, які передбачають зокрема ревізію контактних з`єднань проводів різних марок та перерізу, заміну проводів живлячої повітряної лінії на більший переріз, а також регулювання вихідної напруги на силовому трансформаторі. Виконання ОСР вищезазначених заходів взято Управлінням на контроль. З метою приведення технічного стану електромереж у відповідність до вимог НПА, вирішення по суті проблемного питання, порушеного у зверненні, та забезпечення дотримання вимог чинних нормативних документів у галузі електроенергетики, Державна інспекція енергетичного нагляду України рекомендувала голові правління АТ «Житомиробленерго» в найкоротший термін виконати наступне: 1) Провести ревізію контактних з`єднань проводів різних марок та перерізу на ПЛ-0,4 кВ Л-6 від ТП-718 у с. Тетерівка, Житомирський район; 2) провести заміну проводів 0,4 кВ у прогонах між опорами № 20-27 на проводи більшого перерізу; 3) провести регулювання положення анцафи силового трансформатора (а.с.88-89).

Представником відповідача не заперечується, що ОСОБА_1 є споживачем послуг постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , постачальником якої є АТ «Житомиробленерго».

З матеріалів справи вбачається, що представниками ОСР проведено вимірювання параметрів якості електричної енергії на живлячій підстанції 10/0,4 кВ та на вводі до будинку по АДРЕСА_1 . В результаті було зафіксовано невідповідність параметрів якості електроенергії вимогам ДСТУ (наявність значень напруги нижче допустимих). Даний факт було визнано ОСР.

Отже, ОСОБА_1 як споживач послуг постачання електричної енергії отримує вказану послугу неналежної якості, зокрема, електрична енергія, яка постачається до її будинку, має коливання діапазону напруги, значення напруги нижче допустимих, що не відповідає вимогам Закону України «Про ринок електричної енергії» та Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порушене право позивача на отримання електричної енергії належної якості є порушеним і підлягає захисту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника відповідача є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача забезпечити якісною електричною енергією житловий будинок відповідає вимогам закону.

У частині ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди та часткового задоволення позову про компенсацію заподіяної моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Цивільне законодавство передбачає право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Вказана норма закріплена у частинах першій та другій статті 22 ЦК України.

За приписами частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону (пункт 5 частина 1 стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів», шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано належних доказів того, що внаслідок постачання до житла позивача неякісної електричної енергії було виведено з ладу електроприлади. Висновки фахівців, експертів по даному питанню відсутні і клопотань щодо їх залучення не заявлялось.

Згідно положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У даному випадку, саме на позивача покладено тягар доказування тих обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Вимоги частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Визначаючи безпосередньо розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення із відповідача, необхідно брати до уваги роз`яснення, які містяться у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2020 року по справі № 752/17832/14-ц наголосила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, §62, 12.07.2007).

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову щодо відшкодування заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди, суд першої інстанції врахував обсяг заподіяних душевних страждань позивача, які виникли внаслідок перепаду напруги електроенергії, у неї порушився звичний спосіб життя, вона була вимушена терпіти певні побутові незручності, писати звернення, а в подальшому звертатись до суду за захистом своїх прав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційних скарг містять суб`єктивне тлумачення апелянтами як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційних скарг відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Житомиробленерго» залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 13 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 20 листопада 2025 року.