Провадження № 2/127/6061/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Чех А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Коллект центр» звернулось в суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 31.05.2021 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем було укладено кредитний договір №3477279, у відповідності до умов якого банк видав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах договору. Також, 09.06.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-82818 від 09.06.2021, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 2000,00 грн. шляхом перерахування на банківську карту. Договір позики був укладений в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) шляхом підписанням електронним підписом відповідача.

27.08.2021 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 27/08-1, у відповідності до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №3477279.

10.01.2023 на підставі договору №10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №3477279 від 31.05.2021.

06.10.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 18-11/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №-82818.

У подальшому, 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржиків, у тому числі за договором позики №-82818.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача при стягненні заборгованості за кредитними договорами. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №3477279 від 31.05.2021 становить 12137,86 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 6735,00 грн; інфляційні збитки 328,48 грн; нараховані 3% річних 74,38 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування Кредитним договором №-82818 від 09.06.2021, що підлягає стягненню з позичальника становить 12060,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 10060,00 грн. Загальний розмір заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр» ,що підлягає стягненню з відповідача станом на день підготовки позову, становить 24197,86 грн.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 13000,00 грн витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 12.09.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Справу вирішено розглядати в змішаній формі. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

14.10.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цокало Т.М. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач вважає що позов підлягає задоволенню частково. Щодо заборгованості за кредитним договором №3477279 від 31.05.2021 в розмірі 12137,86 грн вважає, що в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що здійсненні нарахування не порушують норми цивільного права, умов кредитного договору та правової природи договору відступлення прав вимоги.

Щодо заборгованості за договором позики №-82818 від 09.06.2021 в розмірі 12060,00 грн. Відповідно до додатку №1 до договору позики №-8288 від 09 червня 2021 року, сукупна вартість кредиту становить 2700,00 грн., з яких: 2000,00 грн. розмір (сума) отриманого кредиту, 700,00 грн. розмір плати за користування кредитом. Позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №-82818 в розмірі 12060,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом, 10060,00 грн. заборгованість за відсотками. В свою чергу, нарахування відсотків після 06.10.2021 р. є неправомірним, тому що перший договір відступлення прав вимоги за яким було передано права вимоги за договором позики №-82818 було укладено 06.10.2021 року. Отже, в даній частині позовні вимоги підлягають частково задоволенню за договором позики №-82818 від 09.06.2021 р. в розмірі 2700,00 грн., з яких: 2000,00 грн. розмір заборгованості за тілом, 700,00 грн. розмір заборгованості за відсотками.

На підставі вищевикладеного просила прийняти від відповідача заяву про визнання позову частково Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 14837,86 грн. Здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.

14.10.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цокало Т.М. подала клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з 13000,00 грн до 3000,00 грн.

20.10.2025 представник позивача Ткаченко М.М. подала відповідь на відзив. З приводу нарахування відсотків зазначає, що позивач об`єктивно позбавлений можливості надати виписки з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Ні первісний кредитор, ні Позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження Відповідача не заслуговують на увагу. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості в межах строку дії договору. Відповідачем було укладено Кредитні договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Щодо витрат на правову допомогу, представник позивача зазначає, що спір виник внаслідок протиправної поведінки Відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з Позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені Відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, Позивач просить відмовити Відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у його відсутність.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

31.05.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір № 3477279.

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримала фінансовий кредит в розмірі 5000 грн строком на 30 днів із сплатою процентів за користування коштами за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,9900%. Термін (дата) повернення кредиту 30.06.2021. Сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання Позичальником та в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п.1.6 та повернення Кредиту у визначений в п. 1.5 термін. У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів, а зазначена в п. 1.5 Договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку Позичальник сплачує проценти за користування кредитом в розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожний день пролонгованого строку.

Відповідно до п. 1.12 Договору строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року.

Зазначений договір укладений між сторонами у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника.

Також ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, що свідчить про згоду останньої та ознайомлення з умовами кредитування.

Відповідно до Довідки ТОВ «ФК «Елаєнс», 31.05.2021 на карту НОМЕР_1 було відправлено платіж на суму 5000,00 грн.

27.08.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 27/08-1, відповідно до умов якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому чисті і за кредитним договором № 3477279 від 31.05.2021, що був укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № №3477279 від 31.05.2021 відповідач станом на 10.03.2023 мала заборгованість в розмірі 12137,86 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6735,00 грн заборгованість за відсотками; 74,38 грн 3 % річних, 328,48 грн інфляційні втрати.

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до Боржників відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики №3477279 від 31.05.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3477279 від 31.05.2021 станом на 21.08.2025 заборгованість відповідачки становить 12137,86 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6735,00 грн заборгованість за відсотками; 74,38 грн 3 % річних, 328,48 грн інфляційні втрати.

Також, 09.06.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-82818, «Проста позика», сума кредиту 2000 грн, строком на 20 діб та починається з 09.06.2021 закінчується 29.06.2021, підписаний електронним підписом відповідачки.

Згідно додатку №1 до договору позики №-82818 від 09.06.2021 складено графік розрахунків та підписаний електронним підписом відповідачки.

Перерахування грошових коштів на картку відповідача було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Платежі онлайн», яка як оператор платіжної інфраструктури повідомила про проведення успішної транзакції через платіжний сервіс «Platon» в сумі 2000,00 грн на картку НОМЕР_1 .

Станом на 06.10.2021 у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором №-82818 від 09.06.2021 в розмірі 2700,00 грн, з яких: 2000,00 грн тіло кредиту, 700 грн нараховані відсотки.

06.10.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 06-10/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором -82818 від 09.06.2021.

У свою чергу, 10.01.2023 на підставі договору №10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №-82818 від 09.06.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №-82818 від 09.06.2021 станом на 21.08.2025 заборгованість відповідачки становить 12060,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 10060,00 грн - заборгованість за відсотками.

Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до норм ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис2, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наданими позивачем доказами підтверджено, що між ТОВ БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС та відповідачем, а також між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» укладено кредитні договори, які підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію".

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріалами справи підтверджено, відступлення права грошової вимоги за спірними кредитним договором та договором позики.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Всупереч вказаних вимог закону, відповідач не виконала свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитними договорами.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 3477279 від 31.05.2021 в загальному розмірі 12137,86 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6735,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, 328,48 грн інфляційні збитки, 74,38 грн 3 % річних.

Згідно із п.1.5 кредитного договору, термін (дата) повернення кредиту 30.06.2021.

Відповіднод до п.1.6-1.7 кредитного договору, з 1-го по 30-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,9900 %. Сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником у повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п.1.6 та повернення кредиту у визначений в п.1.5 термін (після спливу строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (Строк Б, пролонгований строк), а визначена в п.1.5 договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку (строку Б) позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день пролонгованого строку.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку кредитування, визначеного п.1.5 кредитного договору, відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за користування кредитом, а тому відповідно до п.п.1.6-1.7 кредитного договору строк кредиту автоматично пролонговано на 30 календарних днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день пролонгованого строку.

З розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 3477279 від 31.05.2021 у розмірі 11735,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума кредиту, 6735,00 грн сума за відсотками на дату відступлення права вимоги, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків за обома кредитними договорами, суд зазначає наступне.

Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, заявляючи зазначену вимогу, позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25.03.2020 № 338, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928).

Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12.03.2020 і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення).

Крім того, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки матеріали справи не містять детального розрахунку з зазначенням періоду та порядку їх нарахування.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних 74,38 грн та інфляційних збитків 328,48 грн є необґрунтованими та не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № -82818 від 09.06.2021, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором в розмірі 12060,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 10060,00 грн заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги, проте позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за відсотками саме у заявленими в розмірі 10060,00 грн. У наданому розрахунку заборгованості не вказано інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин суми заборгованості за відсотками.

При цьому, судом встановлено, що згідно графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору позики № -82818 від 09.06.2021, відповідач зобов`язався повернути кредит у загальному розмірі 2700,00 грн, з яких 2000,00 грн сума отриманого кредиту, та плата за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом, що становить 700,00 грн.

В свою чергу, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» станом на 18.11.2021 року загальна заборгованість за кредитним договором № -82818 від 09.06.2021 становить 2700,00 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 2000,00 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 700,00 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 2.3. строк дії такого кредитного договору становить 20 днів та починається з 09.06.2021 та закінчується по 29.06.2021 (включно).

Інших додаткових угод щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містять.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Отже, оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором позики, які нараховані після 29.06.2021 задоволенню не підлягають.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором позики припинилося після спливу визначеного договором строку позики, а тому з 30.06.2021 позивач не мав правових підстав нараховувати передбачені договором проценти, а мав правову можливість на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак таких вимог не заявляв, при цьому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

Виходячи із заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики № -82818 від 09.06.2021 в сумі позики 2700,00 грн, що складається з боргу за тілом кредиту в сумі 2000,00 грн, а також погоджені сторонами акційні проценти за 20 днів користування кредитом в сумі 700,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що саме даний розмір заборгованості був визначений первинним кредитодавцем на момент передачі права вимоги позивачу та відображений ним витязі з реєстру боржників.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна заборгованість за двома кредитними зобов`язаннями в сумі 14435,00 грн, яка складається з заборгованості:

- за кредитним договором №3477279 від 31.05.2021 року у розмірі 11735,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума кредиту, 6735,00 грн - сума за відсотками на дату відступлення права вимоги.

- за договором позики № -82818 від 06.06.2021 в сумі 2700,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума кредиту, 700,00 грн - сума за відсотками.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.

В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 13000,00 грн підтверджується договором про надання правничої допомоги № 02-09/2024-8 від 02.09.2024, платіжною інструкцією № від 12.08.2024, заявкою на надання юридичної допомоги №26 від 01.07.2025, витягом з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025.

Отже понесення позивачем витрат на правову допомогу у сумі 13000,00 грн та відповідачем в сумі 9000,00 грн підтверджено належними доказами.

Таким чином, питання розподілу судових витрат потрібно вирішити відповідно до наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема, положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи ціну позову 24197,86 грн та його задоволення у розмірі 14435,00 грн (отже пропорція становить 59,65 % до 40,35 %) - суд дійшов висновку про відшкодування судових витрат сторонами у таких розмірах:

- відповідачем на користь позивача в сумі 7754,50 грн (13000,00 грн х 59,65 %);

- позивачем на користь відповідача в сумі 3631,50 грн (9000,00 грн х 40,35%).

Відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, беручи до уваги встановлені розміри понесених сторонами судових витрат та висновки суду про їх покладення у відповідних частинах на сторони, та враховуючи положення, зокрема, ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 4123,00 грн.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору (в розмірі 1444,96 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 грн х 59,65 % = 1444,96 грн).

Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 76-81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договорами №3477279 від 31.05.2021, № -82818 від 09.06.2021 у розмірі 14435,00 грн, з яких:

- за кредитним договором №3477279 від 31.05.2021 року у розмірі 11735,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума кредиту, 6735,00 грн - сума за відсотками на дату відступлення права вимоги.

- за договором позики № -82818 від 06.06.2021 в сумі 2700,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума кредиту, 700,00 грн - сума за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 1444,96 грн, та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4123,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24.11.2025.

Суддя О.О. Жмудь