ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/3498/24 Номер провадження 22-ц/814/3594/25Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік Ю. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвокатки Бардужи Анни Валеріївни, представниці ОСОБА_1 , на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначено) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 129 790,51 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалося на невиконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «ОТП Банк».

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № від 16.04.2021 у розмірі 129 790 грн 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 200 грн.

В апеляційній скарзі адвокатка Бурджа А.В., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не витребував нотаріально завірену копію кредитного договору, у зв?язку з чим не можна вважати доведеним факт, що саме договір, на який у позові посилається позивач, укладався з відповідачем. Умови договору не зрозумілі та не доведені до позичальника.

Сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови і правила розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, тому вони не можуть братися до уваги з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, висновки якої зводяться до того, що позивач зобов`язаний письмово проінформувати споживача фінансових послуг про умови кредитування, а надані позивачем не підписані відповідачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить печатки банку. Надана до позовної заяви квитанція №25262114 лише свідчить про сплату коштів від платника, проте сам підпис не належить ОСОБА_1 , тож цей доказ є сфальсифікованим.

Судом першої інстанції не з`ясовано чи дійсно відбулась передача прав вимоги, чи містять матеріали справи реєстр боржників та чи дійсно була проведена оплата договору факторингу.

Суд залишив поза увагою, що відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Судом першої інстанції не з`ясовано, як із суми 72 385 грн утворився борг у розмірі 29 790,51 грн, чому позивач не надав помісячний розрахунок з деталізацією платежів, прострочення, штрафів, а лише суму загалом.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції про не вжиття позивачем досудового врегулювання строку, як це передбачено нормами пунктом 6 частини 3 ст.175 ЦПК, а отже позовна заява не повинна була братись до уваги, а суд повинен був залишити позов без руху, як це передбачено ЦПК України. І взагалі судом першої інстанції не було проведено розмежування між періодом прострочення і дії договору.

Судом не з?ясовано правову природу відсотків, нарахованих за період з 24.02.2022.

Судом не враховано завищення витрат на правничу допомогу та не зменшено її до розумної суми співмірною з цією справою.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ОТП Банк» з метою отримання банківських послуг і цього ж дня підписав анкету-заяву на отримання кредиту (а.с. 7-8).

16.04.2021 сторони уклали кредитний договір № , за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику на споживчі цілі кредит у сумі 72 385 грн зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 40 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 16 квітня 2026 року (а.с. 5).

До договору позивачем долучено паспорт споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування, з якими відповідач ознайомився 16 квітня 2021 року, що засвідчено його особистим підписом (а.с. 8 зворот).

Додатком № 1 до кредитного договору № від 16.04.2021 є графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який містить особистий підпис позичальника (а.с. 9-10). Відповідно до наявної у додатку інформації загальна вартість кредиту за розрахунковий період становить 168 423,32 грн. Також у додатку зазначений рахунок № НОМЕР_1 для погашення боргових зобов`язань, відкритий на ім`я ОСОБА_1 (а.с.10).

Як вбачається з виписки по особовим рахункам з 16.04.2021 по 21.06.2024, фінансова установа зобов`язання за укладеним кредитним договором виконала та надала ОСОБА_1 кошти в обумовленому у договорі № від 16.04.2021 розмірі (а.с.22).

21 червня 2024 року між АТ «ОТП Банк» (клієнтом) і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (фактором) укладено договір факторингу № 21/06/24, відповідно до умов якого клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості згідно з реєстром боржників. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (а.с. 11-15).

Відповідно п.6.2.3 договору факторингу, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.(а.с.12)

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 21 червня 2024 року до договору факторингу № 21/06/24 від 21 червня 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 16.04.2021 щодо заборгованості у загальній сумі 129 790,51грн, з яких: 66 986,33 грн - сума боргу за тілом кредиту та 62 804,18 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.16-17). Указана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 16.04.2021, складеним ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за станом на 18 червня 2024 року (а.с. 26).

Платіжними інструкціями № 3073, 3074 від 21 червня 2024 року підтверджено, що ТОВ «Еліт Фінанс» сплатило АТ «ОТП Банк» визначену за договором факторингу № 21/06/24 суму коштів у розмірі 6 050 863,05 грн (а.с. 21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обгрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір від 16.04.2021 містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін, вони підписані сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконував його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.

Однак, отримавши кошти в кредит, в порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які були надано позивачем до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи у сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором від 16.04.2021, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Долучена до справи завірена позивачем копія кредитного договору відповідає критеріям є належності і допустимості доказів у розумінні приписів ст.77, ст.78 ЦПК України (а.с.5), закон не вимагає нотаріального посвідчення угод такої категорії.

Доводи апеляційної скарги про фальсифікацію документів, якими позивач підтверджує свої вимоги, не підтверджені відповідними доказами, зокрема висновком експертизи.

Стверджуючи про обов?язковість досудового врегулювання спору, представниця відповідача в апеляційній скарзі не зазначила про існування домовленості сторін спору про таке врегулювання або ж про закон, яким таке врегулювання передбачено як обов?язкове перед зверненням до суду (ст.16 ЦПК України).

Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 останній раз сплатив кошти на виконання обов?язку з повернення кредиту 16.03.2022 (а.с.26), отже відповідно до ст.264 ЦК України перебіг строку давності перервався і почався заново з 16.03.2022. У період з 13 березня 2020 року по 01 липня 2023 року (період карантину) і з 24 лютого 2022 року по 04 вересня 2025 року (воєнний стан) в Україні на законодавчому рівні було зупинено перебіг строків давності (Закон № 4443), отже звернення позивача до суду з цим позовом 10.12.2024 відбулося у межах трирічного строку давності.

Перевіряючи правильність нарахування відсотків, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з кредитного договору № від 16.04.2021, дата остаточного повернення кредиту 16 квітня 2026 року (п.1.1.) Фіксована процентна ставка становить 40% річних ( 40/12 = 3,33 % щомісяця, або 40/365 = 0,11% в день (п.2.2.)

З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти товариством було нараховано станом на 20.06.2024 (а.с.26).

Згідно графіку платежів, оплата за кредитним договором повинна проводитись щомісячно, до кожного 17 числа місяця (а.с.9)

16.04.2021 день отримання кредиту

Таким чином за період з:

17.04.2021 по 17.05.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 72 385 х 3,33% = 2 410,42 грн;

18.05.2021 ОСОБА_1 сплачено 2 810 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 2 810 2 410,42 = 399,58 , а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 72 385 399,58 = 71 985,42

З 18.05.2021 по 16.06.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 71 985,42 х 3,33% = 2 397,11 грн;

17.06.2021 ОСОБА_1 сплачено 3 300 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 3 300 2397,11 = 902,89, а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 71 985,42 902,89 = 71 082,53 грн.

З 17.06.2021 по 16.07.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі: 71 082,53 х 3,33% = 2 367,05 грн;

19.07.2021 ОСОБА_1 сплачено 2 800 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 2 800 2 367,05= 432,95 грн, а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 71 082,53 432,95= 70 649,58 грн

З 17.07.2021 по 16.08.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі: 70 649,58 х 3,33% = 2 352,63 грн

17.08.2021 ОСОБА_1 сплачено 3 000 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 3 000 2 352,63 = 647,37, а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 70 649,58 647,37= 70 002,21грн.

З 17.08.2021 по 16.09.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 70 002,21 х3,33% = 2 331,07 грн.

17.09.2021 ОСОБА_1 сплачено 2 800 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 2 800 2 331,07 = 468,93, а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 70 002,21 468,93 = 69 533,28 грн.

З 17.09.2021 по 18.10.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 69 533,28 х 3,33% = 2 315,46 грн

19.10.2021 ОСОБА_1 сплачено 3 000 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 3 000 2 315,46 = 684,54, а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 69 533,28 684,54 = 68 848,74 грн

З 19.10.2021 по 16.11.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 68 848,74 х 3,33% = 2 292,66 грн

17.11.2021 ОСОБА_1 сплачено 2 770 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 2 770 2 292,66 = 477,34, а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 68 848,74 477,34 = 68 371,40 грн

З 17.11.2021 по 16.12.2021 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 68 371,40 х3,33% = 2 227,03 грн

23.11.2021 ОСОБА_1 сплачено 0,63 грн, 16.12.2021 ОСОБА_1 сплачено 9,37 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 2 227,03 - (0,63+ 9,37) = 2 217,03 грн.

З 17.12.2021 по 17.01.2022 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 68 371,40 х3,33% = 2 227,03 грн

З 18.01.2022 по 16.02.2022 необхідно нараховувати відсотки у розмірі 68 371,40 х3,33% = 2 227,03 грн

17.02.2022 ОСОБА_1 сплачено 8 400 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за відсотками 8 400 (2 217,03 + 2 227,03+ 2 227,03) = 8 400 - 6 671,09 = 1 728,91 грн, а залишок зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту 68 371,40 1 728,91= 66 642,49 грн.

У подальшому ОСОБА_1 не вносив кошти у рахунок погашення заборгованості, отже заборгованість за тілом кредиту повинна складати 66 642,49 грн.

З 17.02.2022 по 20.06.2024 необхідно нараховувати відсотки у розмірі (66 642,49 х3,33%) х 29 місяці = 64 356,65 грн

Отже, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати відсотків буде складати 64 356,65 грн, однак, враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог, а позивач просив стягнути 62 804,18 грн відсотків, то саме ця сума підлягає до стягнення.

Виходячи з наведеного слід вважати частково обгрунтованими доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції не перевірив правильність нарахування заборгованості, зокрема обрахування суми тіла кредиту.

Отже, рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши стягуєму суму заборгованості за кредитним договором № від 16.04.2021 з 129 790, 51 грн до 129 446,67 грн, які складаються з: 66 642,49 грн заборгованості за тілом кредиту та 62 804,18 грн заборгованості за відсотками.

Враховуючи відсоток задоволених позовних вимог (99,74%), також слід зменшити стягнутий судом першої інстанції судовий збір з 3 028 грн до 3 020,13 грн.

Стосовно витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).

Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, в суді першої інстанції, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» надав: договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги (а.с.27-28); копію акту №1 приймання -передачі наданих послуг (а.с.29); копію платіжної інструкції № 4939 від 01.102024 (а.с.31)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з акту №1 приймання-передачі наданих послуг (а.с.29), правнича допомога ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», надавалась адвокатом Литвиненко О.І. у виді: надання первинної консультації, яка оцінена у 1 000 грн; правового аналізу наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків ВС та Європейського суду з прав людини, яка оцінена у 4 000 грн та підготовки та подання позовної заяви, яка оцінена у 4 200 грн.

Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що надання первинної консультації, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків ВС та Європейського суду з прав людини та підготовки не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді, за своєю суттю є складовою підготовки та подання позовної заяви, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Отже, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, що визначена сума виконаних адвокатом робіт, яку просить стягнути позивач з відповідача, є завищеною та підлягає зменшенню, однак не до 1500 грн, як прохає стягнути представник відповідача, а до 2500 грн.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1, 2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвокатки Бардужи Анни Валеріївни, представниці ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № від 16.04.2021, зменшивши стягуєму суму з 129 790 грн 51 коп. до 129 446,67 грн, які складаються з: 66 642,49 грн заборгованості за тілом кредиту та 62 804,18 грн заборгованості за відсотками.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судового збору, зменшивши стягуєму суму з 3028 грн до 3 020,13 грн.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрат на правничу допомогу, зменшивши стягуєму суму з 9 200 грн до 2 500 грн.

В іншій частині позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов