РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 949/973/25

Провадження № 22-ц/4815/1285/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на заочне рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 червня 2025 року (ухвалене у складі судді Тарасюка А.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ТзОВ "Діджи Фінанс" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 18.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200506732 щодо кредитування, за умовами якої відповідачу було надано у користування кредитні кошти в розмірі 11715,74 грн., з встановленим строком користування з 18.04.2016 по 20.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів.

Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Станом на 24.04.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 32463,7 грн., з яких:

10739,2 грн. - заборгованість за кредитом;

21724,5 грн. - заборгованість за відсотками.

Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів.

Господарські операції на підставі договору №200506732 від 18.04.2016 року, в тому числі розрахунок заборгованості, проводились ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Просили поновити строк позовної давності для подання позову; стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №200506732 від 18.04.2016 року в загальному розмірі 48083,87 грн., яка складається з: суми заборгованості - 32463,70 грн., суми інфляційних витрат - 12695,77 грн., суми 3% річних - 2924,40 грн.; стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 червня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що надана на підтвердження наявності заборгованості виписка по особовим рахункам ОСОБА_1 за період часу з 23.05.2016 року по 27.07.2020 року не є належним доказом на підтвердження відповідних обставин, оскільки із заяви (оферти) №200506732 від 18.04.2016 року вбачається, що відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 для використання виключно в межах цього кредитного договору, однак вказаний рахунок у наданій виписці взагалі не фігурує, при цьому розписки про отримання ОСОБА_1 відповідної платіжної картки позивачем також не надано. Так само суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що позичальнику відповідно до умов договору від 18.04.2016 року замість рахунку № НОМЕР_1 було відкрито будь-які інші рахунки.

Крім того, у вказаній виписці початковою датою руху коштів зазначається 23.05.2016 року, у той час як датою заяви (оферти) є 18.04.2016.

Ні з позовної заяви, ні з виписки по особовим рахункам неможливо встановити, коли саме відповідач отримала кредит у розмірі 11715,74 грн., при цьому, як вже зазначалося судом, така виписка надана за період часу, початком якого є 23.05.2016 року, а не дата укладення договору.

Так само із позовної заяви та доданих до неї документів неможливо встановити, що рахунки, вказані у наданій позивачем виписці по особовим рахункам за період часу з 23.05.2016 року по 27.07.2020 року, належать саме відповідачу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що відповідач дійсно отримала у ПАТ "Банк Михайлівський" кредит у розмірі 11715,74 грн., а також наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №200506732 від 18.04.2016 року, у зв`язку з чим суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТзОВ "Діджи Фінанс" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором № 200506732 від 18.04.2016 року до позовної заяви долучено банківські виписки, у яких зазначено, зокрема, ПІБ боржника, РНОКПП. Номер і дата кредитного договору.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав виписки по рахунку за кредитним договором № 200506732 від 18.04.2016 року саме за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" 23.05.2016 року по 27.07.2020 року, що були сформовані за даними Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачкою укладено договір у формі заяви №200506732 про надання та користування кредитом в розмірі 11715,74 грн., та встановленим строком користування 365 днів з 18.04.2016 року по 18.04.2017 року (а.с.35), на підставі анкети №2689868 (а.с.35 звор.бік).

Також, 18.04.2016 року відповідач ознайомилась під підпис з довідкою про умови кредитування та графіком платежів (а.с.37).

Судом також встановлено, що 19.05.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТзОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено Договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників).

20.05.2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТзОВ «ФК «Фагор» укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого ТзОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі Договору факторингу № 1905.

23.05.2016 року згідно з рішенням Правління Національного банку України № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

На виконання своїх обов`язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою, згідно з Наказом № 27/1 від 24.05.2016 року створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський».

Під час перевірки комісія виявила, що між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТзОВ «ФК «Плеяда» було укладено Договір факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, відповідно до якого банк відступив право вимоги за Кредитними договорами на суму 682 297 854,87 грн.

05.06.2020 року відбувся продаж ПАТ «Банк Михайлівський» на публічних торгах (аукціоні) лоту № GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТзОВ «ФК «Плеяда» (з подальшою переуступкою ТзОВ «ФК «Фагор»), за яким застосована нікчемність. Переможцем вказаних торгів (аукціону) стало ТзОВ «Діджи Фінанс».

20.07.2020 року відбулося підписання Договору № 7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - Банк) прав вимоги ТзОВ «Діджи Фінанс» (за договором - Новий кредитор) за результатами проведення вищезгаданих торгів (аукціону).

Згідно п.2. вказаного Договору Новий кредитор в день настання Відкладальної обставини відповідно до п.16 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2021 року позовні вимоги ТзОВ «Діджи Фінанс» до ПАТ «Банк Михайлівський», ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда», ТзОВ «Фінансова компанія «Фагор» про застосування наслідків нікчемності Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, а саме: зобов`язати ТзОВ «ФК «Плеяда» передати ПАТ «Банк Михайлівський» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року та Актів прийому-передачі № 1 і № 2 від 20.05.2016 року; визнати відсутніми у ТзОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у Договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, реєстрах прав вимог № 1 від 19.05.2016 року та № 2 від 20.05.2016 року до цього Договору та Актах прийому-передачі № 1 і № 2 від 20.05.2016 року до зазначеного Договору факторингу; визнати недійсним Договір факторингу № 1 від 20.05.2016 року, укладений між ТзОВ «ФК «Плеяда» та ТзОВ «ФК «Фагор»; зобов`язати ТзОВ «ФК «Фагор» передати ПАТ «Банк Михайлівський» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно Договору факторингу № 190 від 19.05.2016 року та Актів прийому-передачі до нього № 1 і № 2 від 20.05.2016 року; визнати відсутніми у ТзОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у Договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, Реєстрах прав вимог до нього № 1 від 19.05.2016 року та від № 2 від 20.05.2016 року, Актах прийому-передачі від 20.05.2016 року до зазначеного Договору факторингу № 1 і № 2, та Договорі факторингу № 1 від 20.05.2016 року та додатках до ньогозалишено без задоволення.

Рішенням Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 року у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТзОВ «Діджи Фінанс» у цій частині.

Застосовано наслідки нікчемності Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, а саме: зобов`язати ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТзОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з Договором факторингу № 1905 від 19.05.2016 та Актів прийому-передачі № 1 і № 2 від 20.05.2016 року.

Визнано відсутніми у ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у Договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, Реєстрах прав вимог № 1 від 19.05.2016 року та № 2 від 20.05.2016 року до цього Договору та Актах прийому-передачі № 1 і № 2 від 20.05.2016 року до зазначеного Договору факторингу.

Визнано недійсним Договір факторингу № 1 від 20.05.2016 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фагор».

Зобов`язано ТзОВ «ФК «Фагор» передати ТзОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно Договору факторингу № 165 від 19.05.2016 року та Актів прийому-передачі до нього № 1 і № 2 від 20.05.2016 року.

Визнано відсутніми у ТзОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у Договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, Реєстрах прав вимог до нього № 1 від 19.05.2016 року та № 2 від 20.05.2016 року, Актах прийому-передачі від 20.05.2016 року до зазначеного Договору факторингу № 1 і № 2, та в Договорі факторингу № 1 від 20.05.2016 року та додатках до нього.

20.07.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 року, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с.6 звор.бік-7).

Згідно витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, право вимоги за кредитним договором №200506732 від 18.04.2016 зі строком закінчення 18.04.2017 року, укладеним з відповідачем, перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Загальна сума заборгованості складає 332463,70 грн., що складається з: 10739,20 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 21724,50 - сума заборгованості за відсотками (а.с.10-11).

Відповідно до умов договору, ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжного доручення №25 від 09.07.2020 (а.с.8).

Як вбачається із доданого до позову розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №200506732 від 18.04.2016 року, відповідач має заборгованість за вказаним договором включно з трьома відсотками річних (2924,40 грн) та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань (12695,77 грн) у загальному розмірі 48083,87 грн (а.с.34).

За змістом ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно із ч.1 ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

При цьому ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із доданої до матеріалів справи виписки вбачається наступне: " 1 ATH65946 10 739,20 0

Всього оборотів: 10 739,20 0,00 - - - - - - - - - - - - - - - - - Вихідний залишок: 10 739,20 0,00

-------------------------------------------------------------------------------Реєстр д-iв по дебету Рах.№8900 Вал.:980/UAH Дата:03.04.2017 -------------------------------------------------------------------------------Док.№ATH65946 Дата03.04.2017 Проведен31.03.2017 16:23:44 Сума 10 739,20 Платник |8900 Котяш Н. І. ЄДРПОУ Банк плат |380935 ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Отримувач |9100 ТОВ "ФК "ПЛЕЯДА" Банк отрим|380935 ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Призн.плат|Оприбуткування залишку за кредитним договором № 200506732 від |18.04.2016 зг. Рішенню ВДФГВФО №840 від 02.03.2017 р", що підтверджує сплату кредитних коштів товариству, яке за Договором факторингу мало право вимоги до ОСОБА_1 на той час.

Щодо письмового клопотання представника позивача про поновлення строку позовної давності, то таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування строку позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив строку позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач, що узгоджується із позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що станом на день подання позовної заяви у відповідача ОСОБА_1 існує заборгованість перед ТзОВ «Діджи Фінанс» за Кредитним договором № 200506732 від 18.04.2016 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, станом на 03.04.2017 року (строк дії кредитного договору 18.04.2017 року) заборгованість у відповідача ОСОБА_1 перед первісним позичальником ПАТ «Банк Михайлівський» відсутня, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити по суті спору у повному обсязі.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" залишити без задоволення.

Заочне рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С..

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.