Справа № 739/1895/25
Провадження № 2/739/545/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

представника позивача Костюченка В.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (далі відповідач) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, стягнутих з неї на виконання виконавчого напису нотаріуса у розмірі 9 900 грн. 00 коп. та процентів за користування безпідставно отриманими коштами у розмірі 969 грн. 12 коп., а загалом просить стягнути 10 869 грн. 12 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2024 року у справі №739/1029/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного виконавця Житомирського міського нотаріального округ Гарая Олега Станіславовича, зареєстрований в реєстрі за №6682 від 20 січня 2021 року про стягнення з позивачки на користь відповідача 9 900 грн. 00 коп. За даним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження №65301415 та стягнуто з позивачки на користь відповідача 9 900 грн. 00 коп. Посилаючись на положення статті 1212 ЦК України позивачка просить стягнути вказані кошти у розмірі 9 900 грн. 00 коп. як безпідставно отримані з урахуванням нарахованих відповідно до статті 1048 ЦК України процентів за користування ними у розмірі 969 грн. 12 коп., а загалом 10 869 грн. 12 коп.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Також не заперечував проти розгляд справи без участі представника відповідача та постановлення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заяви та клопотання учасників справи

Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідачів не надходило.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та заперечення, а позивачці, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки.

У зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, те, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не подав, беручи до уваги позицію представника позивачки, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 20 січня 2021 року приватним виконавцем Житомирського міського нотаріального округ Гараєм О.С. було вчинено виконавчий напис за №6682 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №6586432 від 10 лютого 2020 року в розмірі 9 900 грн. 00 коп. (а.с. 5).

28 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. було відкрито виконавче провадження №65301415 за підставі вказаного вище виконавчого напису №6682 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 9 900 грн. 00 коп. (а.с. 6).

13 серпня 2024 року виконавче провадження №65301415 закрито на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі зазначеного вище виконавчого напису, тобто стягнення суми боргу за виконавчим написом з позивачки на користь відповідача (а.с. 7).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили 25 листопада 2024 року, виконавчий напис приватного виконавця Житомирського міського нотаріального округ Гарая О.С., зареєстрований в реєстрі за №6682 від 20 січня 2021 року, про стягнення з позивачки на користь відповідача 9 900 грн. 00 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 8-9).

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08 вересня 2021 року, винесеній у справі №201/6498/20 судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Оскільки з позивачки на користь відповідача на виконання виконавчого напису нотаріуса №6682 від 20 січня 2021 року було стягнуто кошти у сумі 9 900 грн. 00 коп., при цьому рішенням суду від 25 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили 25 листопада 2024 року, даний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуті грошові кошти є безпідставно набутим майном, тому відповідач зобов`язаний повернути дані кошти позивачці.

Позивачкою та її представником, крім стягнення зазначених вище коштів, також порушується питання щодо стягнення з відповідача процентів за користування даними грошовими коштами у розмірі 969 грн. 12 коп., що обраховані ними відповідно до положень статей 536, 1048, 1212 ЦК України виходячи з розміру облікової ставки НБУ.

З цього приводу суд зазначає, що частиною другою статті 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно частини першої статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Частиною другою статті 536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 10 квітня 2018 року, винесеній у справі №910/10156/17, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки законодавством встановлені наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, то підстави для застосування аналогії закону відсутні.

Отже, висновки судів про необхідність застосовувати до спірних відносин положення частини першої статті 1048 ЦК за аналогією закону, аби визначити розмір процентів, є помилковими, бо, по-перше, у цій справі йдеться про неправомірну поведінку боржника (в той час як частина перша статті 1048 ЦК застосовується у випадку правомірної поведінки), а по-друге, у законодавстві немає прогалини у цій частині.

Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступлення від висновку, наведеного у цьому відношенні в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №910/2899/14 та зазначила, що у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду погодилася з цим висновком. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивачки та її представника про те, що позивачка має право на стягнення з відповідача процентів за період безпідставного утримання ним грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса №6682, при цьому розмір таких процентів визначений частиною другою статті 625 ЦК України та становить 3% річних.

За таких обставин, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3% річних від 9 900 грн. 00 коп. безпідставно одержаних коштів за період, визначений позивачкою, тобто з 01 листопада 2024 року по 08 вересня 2025 року в розмірі 253 грн. 06 коп. (9 900 грн. 00 коп. х 3% / 365 днів х 311 днів).

Отже, загалом з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню безпідставно набуті кошти з урахуванням 3% річних у розмірі 10 153 грн. 06 коп. (9 900 грн. 00 коп. + 253 грн. 06 коп.). Відповідно позов підлягає задоволення частково.

Судові витрати

Позивачкою здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 905 грн. 13 коп. (10 153 грн. 06 коп. х 968 грн. 96 коп. / 10 869 грн. 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 83, 141, 142, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 10 153 (десять тисяч сто п`ятдесят три) гривні 06 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 905 (дев`ятсот п`ять) гривень 13 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8.

Суддя В.В. Чепурко