Справа №672/648/25
Провадження №2-п/672/8/25
УХВАЛА

20 листопада 2025 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Пономаренко Л.Е., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 01.10.2025,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення ухваленого Городоцьким районним судом 01.10.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій просить: поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду

В обґрунтування заяви зазначає, що про прийняття судом заочного рішення йому стало відомо 11.10.2025 після його отримання поштою, просить поновити строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Дослідивши клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи №672/648/25, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливу на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зазначений правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20.

Цивільна справа № 672/648/25 призначалася до судового розгляду на 30.07.2025 та 01.10.2025, судові повістки були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та в подальшому повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як вбачається з матеріалів справи, копія заочного судового рішення була направлена відповідачу ОСОБА_1 06.10.2025, отримано ним 10.10.2025, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомлені.

Також, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи від 06.10.2025 з підписом заявника, що 07.10.2025, тобто після прийняття заочного рішення, він з матеріалами справи ознайомлений.

Крім того, 24.10.2025 ОСОБА_1 вже звертався до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 27.10.2025 зазначена заява залишена без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків. Ухвала суду була отримана заявником 05.11.2025, однак недоліки у встановлений судом строк усунуті не було, що стало підставою для винесення судом 18.11.2025 ухвали про повернення заяви відповідачу.

Тобто, з матеріалів справи чітко вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про прийняте судом рішення ще з 07.10.2025.

Відповідачем не зазначені та судом не встановлені обставини, які об`єктивно перешкоджали відповідачу у передбачені законодавством строки подати заяву про перегляд заочного рішення.

Постановою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №o 21-240а13 передбачено, що обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом лише у випадку, якщо заявлена вимога про застосування цих строків.

У свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу «Res judicata» (юридичної визначеності), про що вказує як судова практика Верховного Суду України (Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі №o 3-774гс16).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 по справі № 756/11081/20 вказала, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення. Передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. ВП ВС відступила від власного правового висновку, викладеного у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, згідно з якими за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої з пропуском установленого процесуальним законом строку, суд першої інстанції може прийняти лише одне з передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України рішень, а саме залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Отже, заява підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви та відсутністю підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення

На підставі вищевикладеного та керуючись ст..ст.120,122,123,126,127,258-260,284 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - відмовити.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.Е.Пономаренко.