Номер провадження: 22-ц/813/6638/25
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я. В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

заінтересована особа - державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина Олександр Сергійович

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2025 року, постановлена у складі судді Домусчі Л.В., у приміщенні того ж суду,

у цивільний справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина Олександра Сергійовича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»,-

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2025 рокупровадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина Олександра Сергійовича, стягувач Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» закрито.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що 04.04.2025 року старшим державним виконавцем Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциним О.С. в рамках виконавчого провадження № 57657855 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинено чинність арешту на майно боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Копію вищезазначеної постанови до суду надала ОСОБА_1 .

Таким чином на час розгляду скарги державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутній спір також щодо бездіяльності державного виконавця.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2025 року, якою провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина Олександра Сергійовича, стягувач Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобелнерго», закрито та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича в частині не винесення в межах виконавчого провадження ВП № 57657855 постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у строк визначений ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2025 року постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, а відтак є незаконною та необґрунтованою, й такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції в ухвалі зазначає, що предметом скарги є факт відсутності постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 57657855 за судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/23653/17. Але залишає поза увагою той факт, що в порушення вимог частини 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем Відділу Яциною О.С. не в день настання відповідних обставин або не в день коли останньому стало відомо про такі обставини, а через два календарних місяці (заява отримана Відділом 27.01.2025 року, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 04.04.2025 року) з моменту отримання заяви про закінчення виконавчого провадження від 22.01.2025 року та після звернення до суду з відповідною скаргою.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції робить хибний висновок, що на час розгляду скарги державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутній спір також щодо бездіяльності державного виконавця.

Так, бездіяльність державного виконавця Відділу Яцини О. С. полягає в недодержані вимог частини 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», фактичному ігноруванні заяви від 22.01.2025 року та в порушені вимог діючого законодавства.

Також, суд першої при прийнятті рішення про закриття провадження у справі за скаргою посилається на пункт 2 частини 1 статті 255 ЦПК України де вказано, що суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Вказує, що розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», а саме статтею 451 ЦПК України, не передбачено можливість закрити провадження за скаргою.

Явка сторін

Сторони належним чином повідомлені про місце, час та дату судового засідання, однак до суду не з`явились, заяв про відкладення не подавали, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи відповідно до ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Однак вказаним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2025 до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина Олександра Сергійовича, стягувач Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго».

В якій скаржник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича в частині не винесення в межах виконавчого провадження ВП № 57657855 постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у строк визначений ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

- зобов`язати старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцину Олександра Сергійовича в межах виконавчого провадження ВП № 57657855 винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону У країни «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи міститься копія постанови про відкриття виконавчого провадження №57657855 від 13.11.2018.

Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження, яка була направлена на адресу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та отримана ним 27.01.2025.

Також в матеріалах справи міститься постанова від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження № 57657855.

Суд першої інстанції закриваючи провадження зазначив, що 04.04.2025 року старшим державним виконавцем Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциним О.С. в рамках виконавчого провадження № 57657855 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинено чинність арешту на майно боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Копію вищезазначеної постанови до суду надала ОСОБА_1 .

Таким чином на час розгляду скарги державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутній спір також щодо бездіяльності державного виконавця.

Однак колегія суддів не погоджується з вказаним висновком з огляду на таке.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України у редакції за станом на час постановлення оскаржуваної ухвали сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

За приписами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом наведених норм судове рішення у справах такої категорії має ретроспективний зміст, тобто суд має надати оцінку законності чи незаконності дій, рішень або бездіяльності суб`єтка оскарження (виконавця), що мали місце у минулому.

Одночасно Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не містить застережень щодо особливостей або окремого порядку розгляду скарг на дії/бездіяльність виконавців, тому аналогія закону допускається, але з урахуванням специфіки такої категорії справ.

У постанові Верховного Суду від 31 липня 2023 року справа № 335/8285/22 викладені такі висновки щодо застосування п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

«Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження№ 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Встановивши, що на час відкриття провадження у цій справі між сторонами існував спір, апеляційний суд правильно виходив з помилковості висновків місцевого суду про можливість закриття провадження з підстав відсутності предмета спору.»

У межах розгляду цієї справи скаржник у виконавчому провадженні наполягає на тому, щоб визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцини Олександра Сергійовича в частині не винесення в межах виконавчого провадження ВП № 57657855 постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у строк визначений ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому за результатами розгляду цієї скарги суд відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України мав би ухвалити рішення про задоволення чи відмову у задоволенні скарги, попередньо надавши оцінку законності дій/бездіяльності виконавця.

Винесення виконавцем постанови від 04 квітня 2025 року про закінчення виконавчого провадження №57657855, автоматично не підтверджує законність дій /рішень/ бездіяльності виконавця та не свідчить про припинення (зникнення) спору.

У будь-якому випадку, суд першої інстанції, встановивши в ухвалі, що виконавець діяв у межах закону чи його бездіяльність є незаконною, не мав права закривати провадження з підстав відсутності предмета спору.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає частково обґрунтованими.

З наведених підстав ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду для продовження розгляду питання про законність або незаконність дій.

З огляду на предмет апеляційного оскарження ухвала про закриття провадження, і приписи статті ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути по суті скаргу на дії/бездіяльність виконавця.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 червня 2025 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко