Номер провадження: 22-ц/813/6160/25
Справа № 501/5115/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 05 травня 2025 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи та позиції сторін в суді першої інстанції

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якого просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (02090, м. київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в ) заборгованість за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 у розмірі 43 740,27 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 31.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №807036977 від 31.05.2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

На підставі вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_2 12 500,00 грн.

Відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 у розмірі 43 740,27 грн.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії якого закінчується 28.11.2019.

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2020.

31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №26, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2021.

31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №27, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2022.

31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №31, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2023.

31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №32, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2024.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод) ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 31 531,44 грн.

Тобто право вимоги за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 перейшло до ТОВ «Таліон плюс» - 28.12.2021, відповідно до підписання сторонами реєстру права вимоги №166.

30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 43 740,27 грн.

07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №07/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №07/11/2024 від 07.11.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 43 740,27 грн.

Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 становить 43 740,27 грн., яка складається наступного:

- заборгованість по кредиту 9 312,52 грн.;

- заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 34 427,75 грн.

В зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволені позову (а.с.107-119).

Представником позивача надано відповідь на відзив (а.с.126-136), в якій наполягали на задоволенні позовних вимог з урахуванням позиції, викладеної в зазначеній відповіді на відзив.

Представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив (а.с.154-159), в яких він наполягав на відмові у задоволені позовних вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішенням Чорноморського міського суду Одеської області від 05 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 у розмірі 43 740,27 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. В задоволені решти вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої обов`язки за Кредитним Договором №807036977 від 31.05.2021, в той час відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно з матеріалами справи має заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 43 740,27 грн..

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням Чорноморського міського суду Одеської області від 05 травня 2025 року, Костинюка Юрія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою безпосередньо до Одеського апеляційного суду. В поданій апеляційній скарзі просить скасувати рішення Чорноморського міського суду Одеської області по справі № 501/5115/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт повної оплати за кожним із трьох договорів факторингу на момент їх укладення або після цього. Зокрема, не надано розрахункових документів, що підтверджують належне виконання факторами своїх грошових зобов`язань. Це стосується, зокрема, і першого договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Зазначали, що в порушення ч. 4 ст. 83 ЦПК України, позивачем не було зазначено, що він не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою, не має відомостей, що він звернувся до первісних кредиторів з відповідним запитом щодо надання інформації/надання додаткових доказів, а також не надано клопотання про витребування доказів судом з метою отримання інформації, що містить банківську таємницю. А тому вважали, що суд поверхнево дослідив матеріали справи, не надав належної оцінки доводам Відповідача, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та без з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначали, що на момент укладення першого договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» грошові зобов`язання ОСОБА_2 за Договором кредитної лінії №807036977 від 31.05.2021 ще не існували. Таким чином, об`єкт права вимоги не був наявним і не міг бути належним чином індивідуалізованим у вказаному договорі факторингу. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності.

Крім того, зазначали, що долучений Реєстр прав вимоги №166 від 28.12.2021 року, поданий у розрізненому вигляді (на різних аркушах) як додаток до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, не дає можливості встановити, чи дійсно за ним було передано право вимоги за договором кредитної лінії №807036977 від 31.05.2021. До матеріалів справи не додано жодних актів приймання-передачі, які б могли підтвердити факт такого переходу прав (п.5.5.1. першого договору факторингу). Відтак, зазначений Реєстр не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність у Позивача права вимоги до Відповідача за кредитним договором. У зв`язку з чим вважали, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не довело правомірності переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Враховуючи, що право вимоги позивача є похідним саме від цього договору, ТОВ «ФК «Ейс» не має законних підстав звертатися з позовом до ОСОБА_2 .

Вважали, що суд першої інстанції залишив поза увагою та не дослідив той факт, що в матеріалах справи відсутнє повідомлення про перехід права вимоги від будь-якого з трьох факторів або клієнтів, які не повідомляли ОСОБА_2 про відступлення права вимоги за відповідними договорами.

Зазначали, що у Розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Додаток № 22) відсутня дата 01.06.2021 року, що унеможливлює перевірку щоденних нарахувань. Пункти 1.12.2 Кредитного договору та 6 Паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт» (далі Паспорт кредиту) до Кредитного договору передбачають, що у разі прострочення виконання зобов`язань застосовується максимальна процентна ставка у розмірі 839,5 % річних, що еквівалентно 2,3 % за кожен день користування кредитом (287,5 грн/день для суми 12 500 грн). Нарахування процентів у сумі 14 377,8 грн 30.11.2021 року, що складає 115,02 % від суми кредиту на день, є грубим порушенням Паспорту кредиту та Кредитного договору, оскільки ними не передбачено нарахування більше ніж 2,3 % на день. Пункт 4 Паспорту кредиту чітко визначає, що застосовується фіксована процентна ставка, тому вважали, що Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували правильність і обґрунтованість розрахунку заборгованості за кредитним договором. Поданий Розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, не відповідає умовам договору щодо розміру процентної ставки та є одностороннім арифметичним підрахунком. За таких обставин суд ухвалив рішення без належного дослідження правомірності нарахувань, що унеможливлює ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Також зазначали, що у позовній заяві не вказано про неможливість надання відповідних доказів, відсутні відомості про звернення Позивача до первісних кредиторів із запитом щодо надання інформації/додаткових доказів, а також не надано клопотання про витребування доказів судом з метою отримання інформації, що містить банківську таємницю.

Вважали, що законодавством України у порівнянні з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод встановлені додаткові ширші гарантії права на справедливий суд в частині обов`язку судів аргументувати свої рішення, а саме що суди зобов`язані надати мотивовану оцінку не лише головним аргументам учасників справи, а кожному аргументу. У будь-якому випадку аргумент Відповідача про відсутність належних доказів, котрі підтверджують, що Позивач набув право вимоги за Договором кредитної лінії № 807036977 від 31.05.2021 року на підставі укладених договорів факторингу при розгляді даної справи був одним із головних, однак суд першої інстанції не надав йому належної оцінки.

Узагальнюючі доводи апеляційної скарги з посиланням на висновок Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.05.2022 у справі № 194/329/15-ц, відповідно до якого зазначали, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Тобто враховуючи вищевикладене,вважали рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 05 травня 2025 року у справі № 501/5115/24 є незаконним та необґрунтованим.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Не погоджуючись з вимогами та доводами апеляційної скарги представник позивача Тараненко Артем Ігорович звернувся з відзивом на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу Костинюка Юрія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 05 травня 2025 року- залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначали, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024.

Так, реєстр передачі прав вимоги укладено в рамках дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у відповідності до наступних редакцій.

Зазначали, що відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ Таліон Плюс відбулося відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Реєстр прав вимог підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», що підтверджується витягом з реєстру прав вимог №166 від 28.12.2021, підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем 31.05.2021. При цьому, вказані умови Договору факторингу не є підставою для переходу права вимоги за ним. Зазначали, що право вимоги за вказаним Договором факторингу відступалось після підпису відповідних Реєстрів прав вимоги. Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб

Щодо переходу права вимоги відповідно до договору факторингу №0711/24/Е від 07.11.2024 вважали, що Позивач набув дійсне право вимоги до ОСОБА_2 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28.12.2021, тобто після укладення Кредитного договору 31.05.2021 та виникнення заборгованості у листопаді 2021 року, які Позивач набув у лилистопадіпні 2024 року. А сам лише факт укладення Договору факторингу між Первісним кредитором та ТОВ Таліон Плюс в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Також, до матеріалів справи долучено наступні документи: Договори факторингу, витяги з Реєстру Боржників і прав вимоги, належним чином засвідчені печатками та підписами всіх сторін. Вищезазначені документи відповідають вимогам чинного законодавства та є належними доказами.

Зазначали, що у випадку відсутності фінансування, Договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із Клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. Таким чином, якщо в договорі прямо зазначено, що право вимоги переходить у момент підписання реєстру прав вимоги, а не після здійснення оплати, то цей пункт договору має пріоритет. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, тому факт підписання реєстру означає, що сторони погодили перехід права вимоги незалежно від подальших платежів. Тобто, факт наявності або відсутності фінансування за відповідним договором є внутрішнім взаємовідносинами фінансових компаній. В цьому контексті важливим є те, що перехід прав вимоги відбувся після підписання сторонами відповідних Реєстрів. Навіть за умови відсутності фінансування за вищезгаданим договором перехід прав вимоги вважається таким що відбувся в момент підписання сторонами відповідних Реєстрів. В такому випадку обидва товариства вирішують даний спор у судовому порядку. Чинне законодавство не встановлює прямої вимоги про те, що право вимоги переходить лише після оплати. Стаття 1077 ЦК України, яка регулює факторинг, лише встановлює обов`язок сплати за договором факторингу, але не визначає момент переходу прав. Це дозволяє сторонам договору самостійно визначати, коли відбувається перехід права вимоги, що відповідає загальному принципу свободи договору (волі сторін), закріпленому в цивільному праві. Таким чином Сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги.

Твердження Відповідача на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що Позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу є нікчемними. Враховуючи наведене, позивач дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи.

Зазначали, що позивач набув право вимоги до Відповідача на підставі Договору факторингу №14/06/24 від 14.06.2024. Хоча перерахування коштів клієнту не є предметом доказування у даному спорі, оскільки факт переходу прав вимоги підтверджується підписанням відповідного реєстру боржників, як це прямо передбачено умовами зазначеного договору. Таким чином ,Позивач не має обов`язку надавати докази здійснення оплати за відступлені права вимоги, оскільки така обставина не впливає на законність переходу права вимоги відповідно до положень чинного законодавства та договору факторингу.

Вважали, що Позивач має усталену позитивну судову практику щодо визнання правомірності набуття ним прав вимоги , оскільки за Договорами факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу. Це підтверджує одностайну та послідовну позицію судів щодо визнання дійсності правочинів, предметом яких є реєстр прав вимоги, та підтверджує належність Позивача як нового кредитора у відповідних зобов`язаннях. До матеріалів справи також долучається схема переходу права вимоги, що підтверджує правонаступництво позивача (Додаток №1)

Зазначали, що надані Позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, № 30/1023-01 від 30.10.2023 та № 0711/24/Е від 07.11.2024 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. Дані документи долучені разом з позовною заявою. Ці документи містять всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином, відповідно до встановлених форм договорів факторингу при тому , що на момент подачі позову Позивачем, долучено всі наявні на той час документи, які передані первісним Кредитором та всіма наступними Факторами.

Вважали, що чинне законодавство України не містить чітких вимог щодо форми витягів з реєстрів, які підтверджують перехід права вимоги за договорами факторингу. У контексті статей 512 та 1077 ЦК України, перехід права вимоги може підтверджуватися документами, які належним чином фіксують факт укладення договору факторингу та передачі прав. Це можуть бути засвідчені копії витягів, електронні документи або документи, підписані обома сторонами договору. Законодавець не встановлює вичерпного переліку чи форми таких документів, що вказує на необхідність їх оцінки з точки зору загальних критеріїв допустимості та належності, передбачених ЦПК України.

Зазначали, що Реєстри прав вимоги в межах договорів факторингу містять інформацію, яка відповідно до законодавства України належить до таємниці фінансової послуги. Це положення закріплене в статті 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», де зазначено, що конфіденційна інформація, яка стосується фінансових послуг, не підлягає розголошенню без згоди відповідних осіб, крім випадків, прямо передбачених законом. У контексті договорів факторингу така інформація включає деталі щодо боржників, їхніх зобов`язань. Крім того, реєстри прав вимоги містять персональні дані боржників, які захищені Законом України «Про захист персональних даних». Тому вважали, що матеріалів справи вбачається, що подані витяги з реєстрів прав вимоги за договором факторингу відповідають вимогам, встановленим законодавством України.

Вважали, що скаржник не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, не є підставою для звільнення Боржника від виконання Кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання Боржника свого зобов`язання перед Кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано. Отже, дане твердження не є підставою для звільнення Боржника від виконання Кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання Боржника свого зобов`язання перед Кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано.

Щодо нарахування відсотків за кредитним договором Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додатки №24 та №25). Наступними Факторами - жодних нарахувань не здійснювалось. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат. відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України. У матеріалах справи долучено виписку з особового рахунку боржника, яка є належним та допустимим доказом відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України(Додаток №26). Дана виписка містить всі необхідні реквізити, включаючи підпис та печатку уповноваженої особи та печатку, що підтверджує її автентичність та відповідність вимогам чинного законодавства. Таким чином, нарахування відсотків в період з 01.07.2021 по 30.07.2021 здійснювалось за процентною ставкою 1,32% за день користування кредитом. В період з 31.07.2021 по 29.08.2021 нарахування відсотків здійснювалось за процентною ставкою у розмірі 1,06%, що чітко встановлено у додатковій угоді від 30.07.2021. В період з 30.08.2021 по 26.11.2021 відсотки нараховувалися за процентною ставкою у розмірі 0,66%. В подальшому Боржником систематично здійснювались часткові платежі у розмірі 3 726,00 грн., з яких 3 725,15 грн. сплата за фактично нараховані відсотки та 0,85 грн. за тіло кредиту. В подальшому, жодних сплат Боржником не здійснювалось, а отже подальше нарахування здійснювалось відповідно до п. 1.12.2 . З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до Розрахунків Відповідач здійснював часткові оплати з метою виконання умов договору. Таким чином Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Первинного кредитора за договором про надання кредиту. Biдпoвiднo дo Bитягy з peєcтpy пpaв вимoги №166 вiд 28.12.2021 дo Дoгoвopy фaктopингy №28/1118-01 вiд 28.11.2018 (в peдaкцii з ypaxyвaнням дoдaткoвиx yгoд дo ньoгo), TOB «Taлioн Плюc» oтpимaлo пpaвo вимoги дo Biдпoвiдaчa нa зaгaльнy cyмy 31 531,44 гpн. Звертаємо увагу суду, що в розрахунках наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №24 та №25 до позовної заяви) при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником. Крім цього, в розрахунку, наданому ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №25) в дату отримання права вимоги до боржника наявне нарахування коштів у сумі 9 312,52 грн. за тілом та 22 218,92 грн. за відсотками. З огляду на вищезазначене, можна дійти висновку, що при відступленні права вимоги сума боргу списується з рахунків Клієнта та нараховується на рахунки Фактора, що виключає можливість сплати заборгованості Боржником, оскільки є операцією внутрішнього бухгалтерського обліку. Звертаємо увагу, що розрахунки містять підписи Первинних кредиторів та є належним доказом. Після відступлення права вимоги 28.12.2021, відсотки нараховувалися відповідно до п. 1.12.2 Договору. Крім цього, зазначаємо, що при відступленні прав вимоги 20.12.2023 (Реєстр прав вимоги №2 від 20.12.2023) в розрахунках наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта (ТОВ «Таліон Плюс») до Фактора (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником. З огляду на вищезазначене, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до Боржника на загальну суму 43 740,27, яка складається з 9 315,52 гpн. тiлo кpeдитy тa 34 427,75 гpн. - вiдcoтки. Надалі 07.11.2024 право вимоги за даним кредитним договором перейшло до Позивача. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем жодних нарахувань не здійснювалось.

Вважали, що підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 та Реєстру Боржників від 07.11.2024 до Договору факторингу №0711/24/Е від 07.11.2024.

Також вважали, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Натомість, Позивач надав беззаперечні докази того, що саме Відповідач уклав кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та прийняв зобов`язання на себе. Розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й Позивачем є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі, а отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими Відповідач ознайомився до укладення Кредитного договору № 807036977 від 31.05.2021 та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 43 740,27 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16 жовтня 2024 року та на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси 13 листопада 2024 року підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судовою колегією на підставі дослідженого мотивування позовних вимог, доказів долучених до матеріалів справи та висновків суду першої інстанції встановлено наступне.

Судом встановлено, 31.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №807036977 від 31.05.2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.53-56).

На підставі вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_2 12 500,00 грн.

Відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 у розмірі 43 740,27 грн.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії якого закінчується 28.11.2019 (а.с.21).

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2020.

31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №26, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2021 (а.с.22-25).

31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №27, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (а.с.27).

31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №31, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2023 (а.с.28).

31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №32, згідно якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (а.с.32).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод) ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 31 531,44 грн. (а.с.15--21, 30).

Тобто право вимоги за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 перейшло до ТОВ «Таліон плюс» - 28.12.2021, відповідно до підписання сторонами реєстру права вимоги №166.

30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 (а.с.32-34).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 43 740,27 грн. (а.с.37).

07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №07/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором (а.с.39-42).

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №07/11/2024 від 07.11.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 43 740,27 грн. (а.с.44).

Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 становить 43 740,27 грн., яка складається наступного (а.с.47-50):

- заборгованість по кредиту 9 312,52 грн.;

- заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 34 427,75 грн.

Як вбачається з розрахунків заборгованості, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України. боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої обов`язки за Кредитним Договором №807036977 від 31.05.2021, в той час відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно з матеріалами справи має заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 43 740,27 грн.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов вірних висновків про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заявленої заборгованості, що і є предметом апеляційного оскарження.

Доводи апеляційної скарги, щоПозивач не довів належного переходу права вимоги, не надавши доказів оплати за жодним з договорів факторингу, що є істотною умовою для підтвердження правонаступництва, апеляційний суд вважає не слушними, з огляду на наступне.

Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до ОСОБА_2 . Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року.

В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2029, якою продовжений строк дії Договору факторингу до 31.12.2020 включно, № 26 від 31.12.2019, якою продовжений строк дії Договору факторингу до 31.12.2021, №27 від 31.12.2021, якою продовжений строк дії Договору факторингу до 31.12.2022, №31 від 31.12.2022, якою продовжений строк дії Договору факторингу до 31.12.2023 та №32 від 31.12.2023, якою продовжений строк дії Договору факторингу до 31.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.

Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.

Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

28.12.2021 на виконання п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ Таліон Плюс складено та підписано Реєстр прав вимоги №166 за яким передані (відступлені) права вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021, відповідно до якого до ТОВ Таліон Плюс перейшло право вимоги до ОСОБА_3 на загальну суму 31 531,44 грн.

Таким чином, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024

Так, реєстр передачі прав вимоги укладено в рамках дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у відповідності до наступних редакцій.

Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Тобто, право вимоги за кредитним договором № 807036977 від 31.05.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 28.12.2021 , відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги №166. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ Таліон Плюс, Первісним кредитором передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту ОСОБА_2 та були долучені Позивачем до позовної заяви. Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».

Таким чином відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ Таліон Плюс відбулося відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

Відповідно до інформації з Реєстру прав вимог підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», що підтверджується витягом з реєстру прав вимог №166 від 28.12.2021, копію якого було долучено до матеріалів справи, з якого вбачається, що він підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем 31.05.2021. При цьому, вказані умови Договору факторингу не є підставою для переходу права вимоги за ним. Як зазначалось вище, право вимоги за вказаним Договором факторингу відступалось після підпису відповідних Реєстрів прав вимоги. Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

Враховуючи викладені обставини судова колегія вважає такі доводи не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів, що Перший договір факторингу було укладено до виникнення самого кредитного зобов`язання Відповідача, правові підстави для відступлення права вимоги були відсутні, що унеможливлює дійсне відступлення права вимоги та тягне за собою недійсність усіх наступних договорів щодо переходу цього права, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, з огляду на наступне.

Переход права вимоги відповідно до договору факторингу №0711/24/Е від 07.11.2024 07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №0711/24/Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників, витяг долучено до позову.

Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №0711/24/Е від 07.11.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 43 740,27 грн.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підписано 07.11.2024, таким чином право вимоги за кредитним договором №807036977 від 31.05.2021 перейшло до Позивача 07.11.2024. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

Таким чином, Позивач є належним Кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором № 807036977 від 31.05.2021, у зв`язку з чим набув дійсне право вимоги до ОСОБА_2 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28.12.2021, тобто після укладення Кредитного договору 31.05.2021 та виникнення заборгованості у листопаді 2021 року, які Позивач набув у листопаді 2024 року. А сам лише факт укладення Договору факторингу між Первісним кредитором та ТОВ Таліон Плюс в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Також, до матеріалів справи долучено наступні документи: Договори факторингу, витяги з Реєстру Боржників і прав вимоги, належним чином засвідчені печатками та підписами всіх сторін. Вищезазначені документи відповідають вимогам чинного законодавства та є належними доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції не дослідив належним чином розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, який містить значні розбіжності з умовами Кредитного договору та свідчить про необґрунтовані нарахування відсотків, апеляційний суд зазначає, що такі доводи не підтверджені належними доказами з боку сторони відповідача, клопотань проведення експертиз, витребування інформації не заявлялось, а тому апеляційний суд позбавлений можливості їх задовольнити.

Щодо нарахування відсотків за кредитним договором Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додатки №24 та №25). Наступними Факторами - жодних нарахувань не здійснювалось. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються.

Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

У матеріалах справи долучено виписку з особового рахунку боржника, яка є належним та допустимим доказом відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України(Додаток №26). Дана виписка містить всі необхідні реквізити, включаючи підпис та печатку уповноваженої особи та печатку, що підтверджує її автентичність та відповідність вимогам чинного законодавства. Виписка детально відображає структуру заборгованості, а саме: прострочене тіло кредиту, прострочені відсотки та загальну суму заборгованості.

Період заборгованості, вказаний у виписці, охоплює проміжок часу від моменту набуття Позивачем права вимоги до дати формування позовної заяви. А сума заборгованості, зазначена у виписці, не є результатом нарахувань, здійснених Позивачем. Натомість, вона відображає фактичний обсяг боргових зобов`язань, які були нараховані попередніми кредиторами та за якими Позивач набув право вимоги в порядку, передбаченому статтею 516 Цивільного кодексу України.

Більше того, Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань відсотків, що свідчить про його сумлінне ставлення до своїх прав та обов`язків як нового кредитора. Алгоритм нарахування такої заборгованості узгоджений кредитним договором.

31.05.2021 між Відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Кредитний договір № 807036977 відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 12 500 грн 00 коп. (Дванадцять тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом.

Відповідно до платіжного доручення № 64-4709-a356-965687aeaa77 від 31.05.2021 Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти в розмірі 12 500,00 грн. на картковий рахунок Відповідача № 5366-39XX-XXXX-1344, який було зазначено в заявці на отримання Кредиту.

Вказані платіжні доручення містять всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, порядок видачі коштів в безготівковій формі Первинним кредитором не порушено.

Також, слід зазначити, що в додатках до позовної заяви Позивачем надається Довідка АТ «ТАСКОМБАНК», яка підтверджує успішний переказ коштів на картковий рахунок Відповідача № 5366-39XX-XXXX-1344. В Договорі містяться усі істотні умови зокрема: - Предмет Договору - Строк Договору - Інформація про відсотки за користування кредитом - Права та обов`язки сторін - Розрахунок сукупної вартості та терміни платежів за кредитом

Відповідно до п. 4.1. Договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Отже, Правила є у відкритому доступі на Сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісного кредитора) за посиланням: https://moneyveo.ua/confidentiality/creditrules/ та Відповідач погодився, що ознайомився з ними (п. 4.1. Договору). Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.

Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 807036977 від 31.05.2021 Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, на суму 12 500 грн 00 коп. (дванадцять тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі та додатках до нього.

Первісний кредитор свої зобов`язання за Договором кредитної лінії виконав в повному обсязі, а саме 31.05.2021 - надав кредитні кошти в сумі 12 500 грн 00 коп. одразу після укладення Договору. Відповідно до умов Кредитного Договору Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Нарахування відсотків відбувалося за наступною формулою: A тіло кредиту B строк кредиту C відсоток в день D нарахований відсоток за день в грн. E відсоток за весь строк кредитування в грн. E = A*B*D/100 D = E/B Отже, нарахування здійснювались за наступною формулою: 12 500,00 *30*1,25/100 = 4 687,50 грн. 4 687,50/30 = 156,25 грн. (сума нарахованих відсотків за один день користування кредитом за зі знижкою).

30.06.2021 Боржником здійснено частковий платіж у розмірі 4 688,00 грн., з яких 4 687,50 грн. сплата за фактично нараховані відсотки та 0,50 грн. за тіло кредиту.

В подальшому між Первинним кредитором та Позичальником укладено додаткові угоди.

Відповідно до Довідки щодо дій позичальника (сторінка 2) чітко визначені процентні ставки, відповідно до яких в подальшому нараховувались відсотки.

Таким чином, нарахування відсотків в період з 01.07.2021 по 30.07.2021 здійснювалось за процентною ставкою 1,32% за день користування кредитом.

Отже, нарахування здійснювались за наступною формулою: 12 499,50 *1,32/100= 164,99 грн (сума нарахованих відсотків за один день користування кредитом в період з 01.07.2021 по 30.07.2021).

30.07.2021 Боржником здійснено частковий платіж у розмірі 8 135,00 грн., з яких 4 949,70 грн. сплата за фактично нараховані відсотки та 3 185,30 грн. за тіло кредиту.

В період з 31.07.2021 по 29.08.2021 нарахування відсотків здійснювалось за процентною ставкою у розмірі 1,06%, що чітко встановлено у додатковій угоді від 30.07.2021.

Отже, нарахування здійснювались за наступною формулою: 9 314,20 *1,06/100= 98,73 грн (сума нарахованих відсотків за один день користування кредитом в період з 31.07.2021 по 29.08.2021).

28.08.2021 Боржником здійснено частковий платіж у розмірі 2 864,00 грн., з яких 2 863,17 сплата за фактично нараховані відсотки та 0,83 грн. за тіло кредиту.

В період з 30.08.2021 по 26.11.2021 відсотки нараховувалися за процентною ставкою у розмірі 0,66%.

Отже, нарахування здійснювались за наступною формулою: 9 313,37 *0,66/100= 61,47 грн (сума нарахованих відсотків за один день користування кредитом в період з 30.08.2021 по 26.11.2021).

В подальшому Боржником систематично здійснювались часткові платежі у розмірі 3 726,00 грн., з яких 3 725,15 грн. сплата за фактично нараховані відсотки та 0,85 грн. за тіло кредиту.

В подальшому, жодних сплат Боржником не здійснювалось, а отже подальше нарахування здійснювалось відповідно до п. 1.12.2 . з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Отже, нарахування здійснювались за наступною формулою: 9 312,52 *2,30/100= 214,19 грн (сума нарахованих відсотків за один день користування кредитом відповідно до п. 1.12.2).

Відповідно до Розрахунків Відповідач здійснював часткові оплати з метою виконання умов договору. Таким чином Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Первинного кредитора за договором про надання кредиту.

Відповідно до п. 3.10 Кредитного договору № 807036977 від 31.05.2021 визначено порядок розподілу платежів, якщо сума, яку позичальник сплатив, не достатня для повного виконання зобов`язання за кредитним договором, а саме: 3.10.

У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі сплачена Позичальником сума погашає вимоги у такій черговості: - у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування Кредитом; - у другу чергу сплачуються прострочена до повернення сума Кредиту (за наявності); - у третю чергу сплачуються нараховані проценти за користування Кредитом; - у четверту чергу сплачуються сума Кредиту (у разі зобов`язань щодо її повернення); - у п`яту чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 534 ЦК України,- 1. У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Biдпoвiднo дo Bитягy з peєcтpy пpaв вимoги №166 вiд 28.12.2021 дo Дoгoвopy фaктopингy №28/1118-01 вiд 28.11.2018 (в peдaкцii з ypaxyвaнням дoдaткoвиx yгoд дo ньoгo), TOB «Taлioн Плюc» oтpимaлo пpaвo вимoги дo Biдпoвiдaчa нa зaгaльнy cyмy 31 531,44 гpн.

Судова колегія встановила, що в розрахунках наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №24 та №25 до позовної заяви) при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником.

Балансове списання це бухгалтерська операція, яка відображає зняття з балансу фінансової установи активів або зобов`язань, що були раніше враховані в її облікових регістрах. У контексті передачі права вимоги за кредитом, балансове списання означає, що фінансова компанія більше не відображає заборгованість боржника як актив у своєму балансі, оскільки це право було передано іншому суб`єкту (Фактору) внаслідок договору факторингу.

Дана процедура передбачена Положеннями (стандарт) бухгалтерського обліку, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національними стандартами бухгалтерського обліку та положеннями НБУ. Відбувся перехід права вимоги за кредитним договором до наступного кредитора, таким чином ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку відобразило списання суми заборгованості Боржника (припинення визнання фінансового активу) в результаті відступлення права вимоги від Клієнта до Фактора, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником. Списання суми заборгованості (припинення визнання фінансового активу) це господарська операція, яка відображає списання з балансу фінансової установи активів або зобов`язань, що були раніше визнані у звіті про фінансовий стан (балансі). У контексті передачі права вимоги за кредитом, списання суми заборгованості означає, що фінансова компанія більше не відображає заборгованість боржника як актив у своєму балансі, оскільки це право було передано іншому суб`єкту (Фактору) внаслідок переходу права вимоги відповідно до умов договору факторингу.

Така процедура передбачена Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку, Міжнародними стандартами фінансової звітності та положеннями НБУ. Крім цього, в розрахунку, наданому ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №25) в дату отримання права вимоги до боржника наявне нарахування коштів у сумі 9 312,52 грн. за тілом та 22 218,92 грн. за відсотками.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд вважає, що при відступленні права вимоги сума боргу списується з рахунків Клієнта та нараховується на рахунки Фактора, що виключає можливість сплати заборгованості Боржником, оскільки є операцією внутрішнього бухгалтерського обліку.

Тобто розрахунки містять підписи Первинних кредиторів та є належним доказом.

Після відступлення права вимоги 28.12.2021, відсотки нараховувалися відповідно до п. 1.12.2 Договору.

Крім цього, при відступленні прав вимоги 20.12.2023 (Реєстр прав вимоги №2 від 20.12.2023) в розрахунках наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта (ТОВ «Таліон Плюс») до Фактора (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником.

З огляду на вищезазначене, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до Боржника на загальну суму 43 740,27, яка складається з 9 315,52 гpн. тiлo кpeдитy тa 34 427,75 гpн. - вiдcoтки. Надалі 07.11.2024 право вимоги за даним кредитним договором перейшло до Позивача. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем жодних нарахувань не здійснювалось.

Таким чином підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 та Реєстру Боржників від 07.11.2024 до Договору факторингу №0711/24/Е від 07.11.2024.

Так як за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Натомість, Позивач надав беззаперечні докази того, що саме Відповідач уклав кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та прийняв зобов`язання на себе. Розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й Позивачем є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі. Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими Відповідач ознайомився до укладення Кредитного договору № 807036977 від 31.05.2021 та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору. Крім того, судова колегія враховує сторона відповідача альтернативних розрахунків не надала.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував відсутність доказів повідомлення Відповідача про відступлення права вимоги, апеляційний суд вважає їх не слушними з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором.

Таким чином, кредитодавець не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Отже, не є підставою для звільнення Боржника від виконання Кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання Боржника свого зобов`язання перед Кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

Отже, дане твердження не є підставою для звільнення Боржника від виконання Кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання Боржника свого зобов`язання перед Кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано.

Враховуючи вищевикладене, мотиви з яких виходив суд першої інстанції, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Інші доводи апелянта є викладенням своєї позиції та не є критикою судового рішення по суті.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду справи викладену у процесуальних документах, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, судова колегія приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача, відсутність доказів, які доводять обставини, що обґрунтовують позовні вимоги, а тому позов задоволенню не підлягає.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішень суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костинюка Юрія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 05 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко