Справа № 456/3060/19 Головуючий у 1 інстанції Янів Н. М.
Провадження № 22-ц/811/1692/25 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Хоцяновича О.В.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника відповідача Косендюка Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2022 року у справі за позовом Стрийської міської ради Львівської області до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович, про визнання договору недійсним,

встановив:

У серпні 2019 року Добрянська сільська рада Стрийського району Львівської області, правонаступником якої є Стрийська міська рада Львівської області, звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно технічного пункту, укладений 01.07.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., зареєстрований за реєстровим №1797, та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №32197190 від 01.07.2019 року про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно нежитлову будівлю контрольно технічного пункту, загальною площею 11,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 53, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно технічного пункту.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19.07.2019 року в Добрянську сільську раду звернувся ОСОБА_3 із заявою про отримання дозволу на розроблення детального плану території для обслуговування та реконструкції контрольно технічного пункту з будівництвом нових будівель під об`єкт «Багатофункціональний тренінгів центр учасників АТО», що по вул. Стрийська, 10 у с. Добряни, Стрийського району, Львівської області. До заяви ОСОБА_3 додав договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №1797 від 01.07.2019 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, викопіювання по земельній ділянці та копію рішення по детальному плану території.

Згідно з договором купівлі-продажу від 01.07.2019 року, ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно технічного пункту, відповідно до якого придбав у останнього нежитлову будівлю контрольно технічного пункту, загальною площею 11,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., реєстровий номер 1797. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі прав 01.07.2019 року за номером запису 32197190. Згадана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці, площею 0,0300 га, кадастровий номер :01:022:0061, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка перебуває у комунальній власності Добрянської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Позивач уважав, що вказаний договір підлягав визнанню недійсним з наступних підстав.

Так, 24.09.2014 року контрольно технічний пункт за адресою: АДРЕСА_1 , був зруйнований і за даним фактом за заявою ОСОБА_5 було внесено відомості до ЄРДР за №0001776 від 25.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Згідно з висновком експерта за наслідками проведеної в межах даного кримінального провадження експертизи, встановлено, що станом на листопад 2015 року, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , демонтована, тобто відсутня, на її місці знаходження наявні залишки будівельних матеріалів.

11.02.2015 року, згідно договору купівлі-продажу, ОСОБА_5 відчужив 1/2 частини нежитлової будівлі контрольно технічного пункту «А-1», загальною площею 11,7 кв.м., що за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 , а іншу 1/2 частини вказаної будівлі ОСОБА_4 набув у власність 18.09.2015 року на підставі свідоцтва про придбання конфіскованого майна.

З огляду на наведене, ОСОБА_4 , по суті придбав неіснуючу будівлю.

В подальшому, ОСОБА_4 біля залишків розваленої будівлі здійснив самочинне будівництво та збудував нежитлову будівлю розміром 5,5*5,22 м., а також самовільно захопив земельну ділянку, орієнтованою площею 0,1716 га, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обгородження дерев`яною огорожею. При цьому, зареєстрував декларацію про початок будівельних робіт, а саме: про реконструкцію контрольно пропускного пункту під об`єкт пов`язаний з торгівлею та наданням побутових послуг. Натомість, під час перевірки Департаментом ДАБІ у Львівській області було встановлено, що роботи з реконструкції не розпочато, а проведено самочинне будівництво нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , на самовільно захопленій земельній ділянці, і як наслідок, наказом департаменту ДАБІ у Львівській області скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт (замовник ОСОБА_4 ).

Також, Добрянська сільська рада звернулась до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та з позовом про знесення самочинно збудованої будівлі, справи за якими об`єднані в одне провадження.

Позивач зазначав, що за правовою природою оспорюваний договір є договором купівлі-продажу та в силу вимог статті 203 ЦК України його зміст повинен відповідати вимогам Глави 54 ЦК України. Відповідно до статті 655 ЦК України, договір купівлі-продажу є предметним, за таким договором може бути продано тільки реально існуюче майно, або майно яке буде створене продавцем у майбутньому. Однак, перевіркою ДАБІ у Львівській області та висновком експерта було встановлено, що нежитлова будівля, загальною площею 11,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом договору, була повністю демонтована, тобто не існувала. Оскільки, предметом договору визнана неіснуюча будівля контрольно технічного пункту, загальною площею 11,7 кв.м., яка була зруйнована 24.09.2014 року, то таким договором фактично відчужено об`єкт самочинного будівництва, зведений на самовільно зайнятій земельній ділянці, тому такий договір суперечить вимогам ст.ст.655, 656 ЦК України та в силу ст.ст.215, 236 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення, у зв`язку з недодержанням у момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені ч.1 ст.203 ЦК України.

Оспорюваним договором купівлі-продажу створено перешкоди для реалізації наданих законом прав позивача щодо повернення самовільно зайнятої належної на праві комунальної власності земельної ділянки, а також повернення її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно зведених будівель та споруд. Без визнання зазначеного договору недійсним, буде неможливим у подальшому реально і без перешкод виконати рішення суду в іншій справі, за позовом до ОСОБА_4 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самочинно збудованої нежитлової будівлі.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно технічного пункту, укладений 01.07.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., зареєстрований за реєстровим №1797.

В задоволені решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Стрийської міської ради Львівської області 1921 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 , особа, яка не брала участі у справі, однак, вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права та законні інтереси. Просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки справа вирішена без її участі, незважаючи на те, що вона ( ОСОБА_2 ) є співвласником спірного майна в силу положень статті 60 СК України.

Зазначає, що 01.07.2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно технічного пункту, за яким ОСОБА_4 відчужив вказану будівлю, вона ж (апелянт) надала письмову заяву-згоду на продаж будівлі, яка засвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. 01.07.2019 року, однак, до участі в розгляді справи, як співвідповідач, залучена не була, дізналася про справу лише у травні 2025 року, після залучення її, як співвідповідача, у справі №456/5970/24 за позовом Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави до Стрийської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, в якому прокуратура посилалась на судове рішення, яке нею оскаржується.

За позицією апелянта, вона до 01.07.2019 року (дати вчинення оспорюваного правочину між її чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ) була співвласником будівлі і, відповідно до статті 120 ЗК України, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, мала право користування земельною ділянкою, площею 0,0638 га, кадастровий номер :01:022:0061, на якій розміщена будівля.

В судове засідання апеляційного суду 14.10.2025 року інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, Стрийська міська рада подала заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника та підтримання апеляційної скарги, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у їхній відсутності.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 23.10.2025 року о 12:50.

Заслухавши пояснення сторони апелянта та сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, та доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч.2 ст.362 ЦПК).

Судом встановлено, що предметом оспорювання в даній справі є договір купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно технічного пункту, який було укладено 01.07.2019 року між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем), посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1797.

За цим договором, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив нежитлову будівлю контрольно технічного пункту, загальною площею 11,7 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 53.

Нежитлова будівля контрольно технічного пункту розташована на земельній ділянці, площею 0,0300 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:022:0061.

У пункті 5 договору продавець свідчив, що земельна ділянка, на якій розташована вказана нежитлова будівля контрольно технічного пункту, не належить йому на праві власності, а право користування земельною ділянкою ним не оформлено.

Також вказано, що нежитлова будівля контрольно технічного пункту, що продається, знаходиться у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , і остання надала свою згоду на продаж цієї нежитлової будівлі, про що засвідчено приватним нотаріусом Кулиняком І.Я.

Продаж будівлі вчинено за 10814 грн. 00 коп., які повністю оплачені покупцем продавцю до підписання договору (п.3 договору).

Правові наслідки недійсності правочину визначені статтею 216 ЦК України.

Так, зокрема, частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Ураховуючи наслідки недійсності правочину, які визначені частиною першою статті 216 ЦК України, повернення у натурі всього, що одержали сторони на виконання цього правочину, й те, що оскаржуваним рішенням суду лише визнано недійсним вказаний вище договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, продавцем за яким був чоловік апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_4 , віндикаційної або негаторної вимоги позивач Стрийська міська рада в даній справі не заявляла і суд першої інстанції таких позовних вимог оскаржуваним рішенням не вирішував, тому підстав для висновку, що внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу порушено права та/або законні інтереси апелянта, як дружини продавця, до якого, за наслідками недійсності правочину повертається предмет купівлі-продажу, немає.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що в іншій справі №456/5970/24 за позовом Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави до Стрийської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, прокуратура посилалась на судове рішення, яке нею оскаржується.

Відтак, немає підстав для висновку про вирішення питання про права апелянта ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням суду, тому відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України відкрите за її апеляційною скаргою апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.362 ч.1 п.3, ч.2, 367, 381, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2022 року у справі за позовом Стрийської міської ради Львівської області до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович, про визнання договору недійсним, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 28 жовтня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич