ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1503/25 Справа № 695/4275/24 Категорія: на ухвалу Головуючий по 1 інстанції Середа Л.В. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

представник заявника - адвокат Прядка Віталій Михайлович;

заінтересована особа ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 адвокат Прядка Віталій Михайлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2025 року у справі за заявою адвоката Прядки Віталія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року у справі № 695/4275/24 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 14 листопада 2024 року, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 695/4275/24 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить скасувати судовий наказ Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року у справі № 695/4275/24 та відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви вказано, що Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області було видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

ОСОБА_1 вказав, що заявниця ОСОБА_3 під час подання заяви про видачу судового наказу разом з донькою, перетнули державний кордон, виїхали з України, а тому у неї не було фізичної можливості підписати вказану заяву про видачу судового наказу. Така обставина вказує на суттєве порушення процесуальних норм, а тому виданий судовий наказ підлягає перегляду за нововиявленими обставинами та підлягає скасуванню.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2024 року відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що доводи заявника щодо неможливості ОСОБА_2 підписати заяву про видачу судового наказу визнані судом необгрунтованими, оскільки вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, наданими суду та зводяться виключно до припущень ОСОБА_1 . Визначені процесуальним законом підстави для відмови у видачі судового наказу у заяві не наведено, а обставини на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду від 24 червня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції помилково не врахував тієї обставини, що заява про видачу судового наказу була подана ОСОБА_2 в той час як вона перебувала за кордоном. Таким чином підписання заяви про видачу судового наказу іншою особою, замість ОСОБА_2 є підставою для відмови у видачі судового наказу, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України. На момент прийняття Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області судового наказу від 14 листопада 2024 року обставини перебування ОСОБА_2 за межами України не були відомі, а тому дані обставини є нововиявленими. Оскільки судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права, тому наявні правові підстави для скасування ухвали суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування ухвали суду. Зазначено, що заява про видачу судового наказу була складена фахівцем у галузі права до якого ОСОБА_2 звернулася за юридичною допомогою, після чого заявниця, перебуваючи за кордоном роздрукувала складені на її замовлення документи, підписала їх та надіслала їх до суду, скориставшись послугами перевізника, який здійснює перевезення посилок та документів із Німеччини до України. Такий порядок направлення документів не заборонено законом, тому ОСОБА_2 вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим наказом від 14 листопада 2024 року у справі № 695/4275/24 стягнуто з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 302 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Аналіз змісту норм Розділу ІІ ЦПК України (статті 160-173) дає підстави для висновку, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Оскільки судовий наказ є немотивованим судовим рішенням, процедура його видачі обмежується перевіркою дотримання правил предметної, суб`єктної та територіальної юрисдикції (підсудності), відповідності вимог передбаченому законом переліку (стаття 161 ЦПК) та наявності у заяві про видачу судового наказу визначених законом реквізитів (стаття 163 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд може прийняти лише два рішення видати судовий наказ або постановити ухвалу про відмову у його видачі.

Стаття 165 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Такими підставами є: подання заяви з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (без додержання визначеної законом форми та змісту); подання заяви особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписання її або підписання особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлення вимоги, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявність обставин, передбачених частиною першою статті 186 цього Кодексу (які є підставами для відмови у відкритті провадження у справі); з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності; отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Подаючи заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 в своїх доводах заяви посилається на те, що ОСОБА_4 на момент подачі заяви про видачу судового наказу перебувала за кордоном, про що йому не було відомо, тому самостійно подати вказану заяву вона не могла і вказана обставина є нововиявленою.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 16 січня 2025 року витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію чи перетинала ОСОБА_2 державний кордон України в період з 01 січня 2022 року по 17 грудня 2024 року.

Згідно листа Державної прикордонної служби України від 31 січня 2025 року за №19/9082-25 (а.с. 91), відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою України ОСОБА_2 в період з 01 січня 2022 року по 17 грудня 2024 року в базі даних не виявлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені ОСОБА_1 у його заяві доводи не підтверджено жодними належними та допустимими доказами та фактично зводяться до припущень. Крім того є обгрунтованим висновок суду про те, що визначені процесуальним законом підстави для відмови у видачі судового наказу у заяві боржника не наведені, а обставини на які він посилається не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, яким суд дав належну оцінку.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законної та обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 17 листопада 2025 року.

Судді