ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3071/24 Номер провадження 22-ц/814/2788/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю апелянта ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» Заліпи Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 рокуухвалене у складі головуючого судді Стрюк Л.І., повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У липні 2024 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.11.2020 є власником 1/3 нерухомого майна за цією адресою.

З 01.03.2020 по 01.07.2024 щомісячно, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та укладеного договору до сплати боржнику нараховано: з 01.03.2020 по 64,49грн; з 01.07.2020 по 73,99 грн; з 01.01.2021 по 114,25грн; з 01.02.2021 по 105,37грн; з 01.01.2022 по 108,59грн; 01.01.2023 по 134,46грн; з 01.01.2024 по 67,76грн, які він повинен сплачувати відповідно до п.6.6 договору до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ.

Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не проводив сплату наданих послуг, тому станом на 01.07.2024 виникла заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 5298,44 грн, 3% річних в розмірі 74,78грн та інфляційні витрати в сумі 198,51грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 5298,44 грн, 3% річних в розмірі 74,78грн, інфляційні витрати в сумі 198,51грн та судовий збір - 3 028,00 грн, а всього 8599,73грн.

22.10.2024 відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, в якій зазначив, що АТ «Полтавагаз» не надано доказів замовлення ОСОБА_1 потужності послуг розподілу, акту прийому-передачі наданих послуг, акту звіряння між позивачем та відповідачем про надані/отримані послуги та у якій саме кількості та за якими показниками.

Вважає, що підприємницька практика АТ «Полтавагаз» є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору, що порушує вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів».

Просив визнати факт нечесної підприємницької діяльності АТ «Полтавагаз»; стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн; вирішити питання щодо розподілу судових витрат, у тому числі і витрат на правову допомогу.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.10.2024 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (м. Полтава, вул. Козака, 2А, р/р НОМЕР_2 в філії Полтавське облуправління АТ «Державний ощадний банк України», ) заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 5298,44 грн, 3% річних 74,78 грн, інфляційні втрати - 198,51 грн та судовий збір в сумі 3028 грн, а всього 8599,73 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди - відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач з 01.03.2020 по 01.07.2024 року користувався наданими послугами, споживав природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, а саме не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем, що станом на 01.07.2024 року становить 5298,44 грн, 3% річних 74,78 грн, інфляційні втрати - 198,51 грн.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено та судом не встановлено факту нечесної підприємницької діяльності з боку працівників Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» при наданні послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та нарахуванні заборгованості.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 просив його скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Також ОСОБА_1 стверджує, що відповідач не довів наявності в нього ліцензії на здійснення розподілу природного газу, відомості про яку мають бути викладені в п. 1.4 типового договору, а також постанови НКРЕКП від 15.06.2017 № 778 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Полтавагаз» із змінами внесеними постановою НКРЕКП від 16.12.2020 № 2512, не зареєстровані в Міністерстві юстиції України та в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів, що є доказом відсутності у відповідача ліцензії на розподіл природного газу.

Відповідачем за зустрічним позовомне надано суду доказів того, що у його власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації в межах АДРЕСА_2 перебуває газорозподільна система, володіючи якою відповідач надавав послуги з розподілу природного газу позивачу, а також, що позивач підключений до даної системи та належної відповідачу на законних підставах газорозподільної системи.

Також вказує, що відповідачем не надано доказів передання місцевого газопроводу у свою власність або користування. Зазначає, що між ним та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини.

Відповідачем не надано доказів замовлення позивачем потужності послуг розподілу, акту прийому-передачі наданих послуг, акту звірки між позивачем та відповідачем про надані/отримані послуги та у якій саме кількості та за якими показниками.

ОСОБА_1 зазначає, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які потягли негативні зміни у його житті, зокрема переживання, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну та дратівливість. Розмір моральної шкоди оцінює в 100000 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» Заліпу Н.Ю.,дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що АT «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи та на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (постанова № 778 від 15.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу AT «Полтавагаз`із змінами, внесеними постановами НКРЕКП від 04.06.2019 № 941, від 25.07.2019 № 1564, від 16.12.2020 № 2512, від 03.04.2024 № 630), здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», відповідно до додатка, у тому числі Полтавського району Полтавської області, до якого віднесено с. Розсошенці.

Відповідач ОСОБА_1 є суб`єктом ринку природного газу - побутовим споживачем, персональний ЕІС-код 56ХМ26І01128685J, та отримує послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

З даних які відображають відомості контрольного зняття показників лічильників від 17.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 споживав природний газ, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості отриманих послуг не виконував, у зв`язку з чим, станом на 01.07.2024 сума заборгованості споживача ОСОБА_1 за надані послуги з розподілу природного газу становить 5 298,44 грн.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ОГС «Полтавагаз» та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив із встановлення факту споживання природного газу, а отже користування послугами його розподілу, одночасно з невиконанням споживачем обов`язку по оплаті їх вартості, а відтак визнав доведеними та обґрунтованими вимоги щодо стягнення заборгованості за розподіл природного газу.

Щодо зустрічних позовних вимог суд обґрунтовано вважав їх недоведеними належними та допустимими доказами.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Кодекс газорозподільних систем, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРС), визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; 2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); 4) доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРС визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VІ Кодексу ГРС доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, в порядку, визначеному цим розділом.

За змістом пунктів 1, 3 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову АТ «ОГС «Полтавагаз», у віданні якого знаходиться ГРМ, до якої в установленому законодавством порядку підключений об`єкт побутового споживача ОСОБА_1 а саме кв. АДРЕСА_3 із присвоєнням йому персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу, суд першої інстанції обґрунтованого виходив з факту приєднання відповідача за первісним позовом до Типового договору розподілу природного газу, що документально підтверджується щомісячним споживанням різних об`ємів природного газу по особовому рахунку за адресою споживача та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу.

Акцептування типового договору розподілу природного газу побутовим споживачем ОСОБА_1 відбулося шляхом вчинення ним дій, зокрема щодо споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями контрольного зняття показників лічильника газу.

Доводи апелянта, що заява-приєднання ним не підписувалася, а тому договірних відносин, які зобов`язують оплачувати послуги з розподілу природного газу, між сторонами не виникло, на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від якого Верховний Суд не відступав та неодноразово підтверджував, зокрема, у постановах від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц (провадження № 61-20523св19), від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21 (провадження № 61-20726св21), від 10 жовтня 2023 року у справі № 339/221/20 (провадження № 61-5287св22).

Встановлено та не спростовується доводами апеляційної скарги, що письмової заяви до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про припинення розподілу природного газу ОСОБА_1 не подавав та від використання природного газу не відмовлявся, а відтак оператор газорозподільної системи забезпечував та забезпечує відповідача цілодобовим доступом до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу, тобто надає відповідні послуги із розподілу природного газу.

Розрахунок заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу проведено згідно вимог Кодексу ГРС та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «ОГС «Полтавагаз» у відповідні періоди, об`ємів споживання природного газу відповідачем.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із наданням АТ «ОГС «Полтавагаз» житлово-комунальних послуг у межах ліцензійної господарської діяльності, які були одержані, але не оплачені споживачем послуг ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у первісного позивача виникло право на стягнення заборгованості у судовому порядку.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та має персональний код ідентифікації споживача Код ЕІС: 56XM26I01128685J як суб`єкта ринку природного газу. Фактом приєднання ОСОБА_1 до умов Типового договору розподілу природного газу є отримання послуги з постачання природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг ОСОБА_1 не виконаний.

Посилання апелянта на те, що АТ «Полтавагаз» порушило вирок Міжнародного Нюрнберського трибуналу, яким визнано присвоєння людині персонального номера злочином проти людства, що немає терміну давності є безпідставними з огляду на те, що відкриття ЕІС-коду споживачу є обов`язком Оператора ГРМ, який закріплено Кодексом ГРМ та Типовим договором, з метою ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), а не споживача як людини.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено факту нечесної підприємницької діяльності з боку працівників АТ «Полтавагаз» при наданні послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та нарахуванні заборгованості.

Порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів» по справі не встановлено та відповідно доводи зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 не знайшли підтвердження, оскільки дії оператора газорозподільчої системи АТ «Полтавагаз» щодо нарахування заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу відповідають вищевказаним нормам чинного законодавства України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 рокуколегія суддів не вбачає.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2025 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль