ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що 16 лютого 2009 року Першотравневим районним судом Донецької області було відкрито провадження по справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 «Про звернення стягнення предмету іпотеки» за договором іпотеки № PM SME107/078/2008 від 04 березня 2008 року, яким є база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 2454,8 кв. метрів, розташована АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 на праві власності.

05 травня 2009 року позивач ПАТ «ОТП Банк» подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду з метою запобігання знищення, погіршення предмету іпотеки, збереження цілісності майна, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України (діючого на той час) та просив зобов`язати ОСОБА_1 передати базу відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з переліченими всіма приміщеннями цієї бази відпочинку, загальною площею 2454,8 кв. метрів та ключів від усіх перелічених приміщень на зберігання представнику ПАТ (ЗАТ) «ОТП Банк».

05 травня 2009 року Першотравневим районним судом Донецької області було постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_1 передати всю базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ключі від усіх приміщень на відповідальне збереження ПАТ (ЗАТ) «ОТП Банк».

11 травня 2009 року, відповідно до ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року по справі № 2-98-09, ОСОБА_1 (як єдиний власник майна) передав базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » представникам АТ «ОТП Банк» на відповідальне зберігання з метою запобігання знищення, погіршення предмету іпотеки, збереження цілісності майна як це було вказано в ухвалі суду та підписаному представниками АТ «ОТП Банк» акті прийому-передачі від 11 травня 2009 року. За даним актом відбулося прийняття бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з поміткою «без будь яких зауважень», тобто у нормальному робочому стані. Також ,відповідно вказаної ухвали та за бажанням Банку, за іншим актом прийому передачі банку було передано ключі від усіх приміщень.

25 травня 2009 року Першотравневим районним судом Донецької області було закінчено розгляд справи № 2-98-09 за позовом ПАТ «ОТП-Банк» до ОСОБА_1 «Про звернення стягнення на предмет іпотеки» та ухвалено рішення, за яким задоволено позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» - звернене стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банка» предмету іпотеки за договором іпотеки № PM-SME107/078/2008 від 04 березня 2008 року, яким є база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 2454,8 кв. метрів, розташована: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 на праві власності, та застосовано спосіб реалізації вказаної бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » шляхом продажу ПАТ «ОТП Банком» з застосуванням процедури продажу передбаченої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку».

Заявник зазначає, що на теперішній час база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходиться у майновому володінні ПАТ «ОТП Банк» відповідно до вищевказаної ухвали та акту прийму передачі, але рішення суду ще не виконано, тому, відповідно до статей ЦПК України 221 в редакції від 16.06.2007 року та 271 в редакції від 17 липня 2025 року допускається роз`яснення судового рішення, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання, строк подання заяви не сплинув. На думку заявника, метою банка було бажання усунути ОСОБА_1 від доступу до усіх приміщень бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », щоб він умисно (чи неумисно) не пошкодив нерухоме майно, яке банк мав продати для погашення боргу за кредитним договором, в забезпечення якого був укладений вищезазначений Договір іпотеки - тобто банк мав на меті самостійно зберегти вказане нерухоме майно.

Як вбачається із ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року, вказаною ухвалою було зобов`язано ОСОБА_1 передати базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на зберігання представнику ЗАТ «ОТП Банк» та згідно актів прийму-передачі від 11 травня 2009 року ОСОБА_1 , на виконання зазначеної ухвали, передав представнику ЗАТ «ОТП БАНК» на зберігання базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована по АДРЕСА_1 та ключі від усіх приміщень.

Відповідно до ст. 587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов`язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави. Договір зберігання між сторонами не укладався, відповідних змін та доповнень до іпотечного договору внесене не було. Таким чином, ОСОБА_1 відповідає за утримання зазначеної бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у належному стані, і відповідальність за порушення зобов`язань щодо збереження переданого в іпотеку нерухомого майна покладається виключно на нього. Передача нерухомого майна банку згідно з актом прийому-передачі від 11 травня 2009 року, не породжує жодних прав та обов`язків, характерних для угоди, як виду зобов`язання. Таким чином, є незрозумілим хто саме має виконувати обов`язки зберігача бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » після її передачі за актом прийому-передачі від 11 травня 2009 року володілець ПАТ «ОТП Банк» чи власник ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, заявник просить суд роз`яснити судове рішення- ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року, шляхом надання роз`яснення хто є виконувачем обов`язків зберігача бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 11 травня 2009 року по теперішній час згідно зазначеної ухвали суду.

Ухвалою Новокодацького районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що судове рішення є виконаним і строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання, закінчився. При цьому, прохальна частина заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення по суті містить правове питання до суду, яке не може вважатись заявою про роз`яснення судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про роз`яснення ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи у роз`ясненні судового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що судове рішення є виконаним і строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання, закінчився. При цьому, прохальна частина заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення по суті містить правове питання до суду, яке не може вважатись заявою про роз`яснення судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 271 ЦПК України визначено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 21 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», що відповідно до статті 221 ЦПК роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку, коли судове рішення не підлягає роз`ясненню.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, за змістом ст. 271 ЦПК України та з урахуванням наведених роз`яснень, які містяться в зазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України, роз`яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18, провадження№ 12-272гс18, зазначено, що роз`яснення судового рішення це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більшій і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розумінння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності постановленого судового акта і викладенні незрозумілої частини рішення суду чи його певних висновків у більш чіткій і зрозумілій формі.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та докладно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Так, матеріалами справи встановлено, що ухвала, яку просить роз`яснити заявник, була поставлена ще 05 травня 2009 року та відповідно до статті 153 ЦПК України у редакції, чинній на момент її постановлення, підлягала негайному виконанню.

Стаття 22 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент постановлення вказаної ухвали, встановлює загальний строк пред`явлення судових рішень до примусового виконання один рік.

Отже, судом першої інстанції було правильно зазначено, що подання заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Першотравневого районного суду від 05 травня 2009 року є недопустимим в силу вимог ч.2 ст. 271 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що незрозуміло хто саме має виконувати обов`язки зберігача бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » після її передачі за актом прийому-передачі від 11 травня 2009 року - володілець ПАТ «ОТП Банк» чи власник ОСОБА_1 , а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали, колегія суддів не може прийняти до уваги у зв`язку з вищевикладеним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, окрім того доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, які викладені в заяві про роз`яснення судового рішення, відповідь на які були надані судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 08 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 18 листопада 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

О.В. Свистунова