Справа № 308/7295/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Мурги С.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача за довіреністю Лойфер Антон Едуардович, що діє в інтересах акціонерного товариства «Сенс Банк», звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №501294316 від 08.02.2021 у розмірі 202 412,21 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 489,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг.

08.02.2021 року підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту №501294316, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідач запропонував Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком.

08.02.2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501294316 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії Банк прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501294316 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.02.2021 року, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.

Таким чином, 08.02.2021 року між Банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, із наступними основними умовами:

тип кредиту «Кредит готівкою»;

сума кредиту 91 367,10 грн;

процентна ставка 18,99 % річних, тип ставки фіксована;

строк кредиту 60 місяців;

дата повернення кредиту 02.06.2026 року;

порядок повернення кредиту графік платежів: до 08 числа кожного місяця

у розмірі мінімального щомісячного платежу 4425,38грн.;

для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов.

Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером №51319579 від 08.02.2021 року, виписками по рахункам № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 .

Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.

Загальна заборгованість згідно з угодою № 501294316 від 08.02.2021 становить 202 412,21 грн, з яких: за кредитом: 79 264,72 грн, по відсотках: 47 084,37грн.,· по комісії : 76 063,12грн.

За вищевикладених обставин АТ «Сенс Банк» вимушено звернутись до суду із позовною заявою.

Додатково зазначили, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

30.05.2025 Ужгородським міськрайонним судом відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки до суду не повідомив, відзив на позов не надсилав.

26.11.2025 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.02.2021 ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501294316, відповідно до умов якої банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

У вказаній оферті зазначені умови для укладення угоди: тип кредиту кредит готівкою, сума кредиту 91367,10 грн., процентна ставка 18,99%, тип ставки фіксована. Строк кредиту 60 місяців. Дата повернення кредиту 08.02. 2026.

Під час користування кредитом відповідач запропонувала надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені договором, зокрема за обслуговування кредиту 2,25% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті без ПДВ.

В свою чергу позивач прийняв пропозицію відповідача на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501294316 від 08.02.2021 на визначених офертою умовах. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачкою, про що свідчить її власноручний підпис.

Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

На підтвердження виконання умов договору, позивачем додано меморіальний ордер № 51319579 від 08.02.2021, відповідно до якого відповідачу перераховано 91 367,10 грн., призначення платежу: надання кредиту за кредитним договором № 501294316 від 08.02.2021.

Також, додано виписку АТ «Сенс Банк» по особовим рахункам відповідача з 08.02.2021 по 25.03.2025 року.

Відповідачем у свою чергу зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, виникла заборгованість 202 412,21 грн, з яких: за кредитом: 79 264,72 грн, по відсотках: 47 084,37грн.,· по комісії : 76 063,12грн.

12 серпня 2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 22.07.2020 року в справі № 210/1504/13-ц, від 03.12.2020 року в справі № 569/16767/16-ц, від 07.12.2022 року в справі № 953/1904/20, від 22.02.2023 року у справі № 159/36087/15-ц.

Банк направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті.

За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, за відсутності будь-яких заперечень та доказів спростувань сторони відповідача, суд дійшов висновку, що позичальник порушив свої зобов`язання щодо вчасного повернення кредитних коштів, а тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків в загальній сумі 126 349,09 грн.

Щодо стягнення заборгованості за комісією у розмірі 76 063,12 грн., суд зазначає наступне.

Так згідно ч.1 та 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Правилами ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», Правління НБУ постановою №49 від 08.06.2017 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» №168 від 10.05.2007.

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, що передбачено п.8 Правил про споживчий кредит.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості або надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».»

Таким чином, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту, а відтак у вимозі позивача про стягнення заборгованості по комісії у розмірі 76 063,12 грн. слід відмовити.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають часткову задоволенню з урахуванням наведеного.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2428,95 гривень.

Оскільки позов задоволено на 62,42 %, то судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1516,15 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно зіст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, а отже, витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч.6ст.15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах.

На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, останнім надано договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, який укладений між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000963 адвоката Лойфера А.Е., яким підписана позовна заява, а також копію довіреності від імені АТ «Сенс Банк», що підтверджує повноваження адвоката Лойфера А.Е. на представництво інтересів позивача, в якій також наведено посилання на договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 як на підставу представництва.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 замовник (АТ «Сенс Банк») замовляє, а виконавець (АО «СмартЛекс») зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та спонуканню до їх погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

Винагорода виконавця та порядок розрахунків визначений сторонами в п. 3.1 договору № 1006 від 28.01.2025, відповідно до якого за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п. 1.1.1 та п. 1.1.2 цього Договору, Змовник сплачує на користь Виконавця винагороду (гонорар) у такому розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн, за отримання рішення суду 225,00 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь Замовника 7,85%.

Оскільки позов задоволено на 62,42 %, то суд стягує з відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 10 292,66 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 260, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501294316 від 08.02.2021 в загальному розмірі 126 349,09 (сто двадцять шість тисяч триста сорок дев`ять гривень 09 копійок) грн., яка складається з:

- 79 264,72 (сімдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят чотири гривні 72 копійки) гривень - заборгованість за кредитом;

- 47 084,37 (сорок сім тисяч вісімдесят чотири гривні 37 копійок) гривень - заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 1 516,15 (одна тисяча п`ятсот шістнадцять гривень 15 копійок) грн. та 10 292,66 (десять тисяч двісті дев`яносто дві гривні 66 копійок) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя І.О. Шепетко