Справа № 169/358/25
Провадження № 2/169/287/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю секретаря судового засідання Мисюка П.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 14 серпня 2023 року розірвано. В шлюбі у них народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до висновку про вартість колісних транспортних засобів від 10 квітня 2025 року ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 259 620 гривень. Вказуючи, що цей автомобіль належать їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, позивач просила поділити спільне майно, виділивши автомобіль марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , у власність відповідачу, і стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 129 810 гривень (259 620 гривень/2) та судові витрати.

Суддя своєю ухвалою від 08 липня 2025 року відкрила провадження у справі та призначила підготовче засідання.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чих О.В. не з`явилися, однак представник позивача адвокат Чих О.В. подала адресовану суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила справу розглядати без її та позивача участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав адресовану суду письмову заяву, в якій вказав, що позов він визнає повністю та просить розглядати справу без його участі.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 60 СК України, частина третя статті 368 ЦК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-71 СК України та статтею 372 ЦК України.

За змістом положень статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Аналогічні положення щодо способу, порядку поділу майна подружжя та розміру їхніх часток передбачені і статтями 69-71 СК України.

За змістом наведених норм матеріального права при вирішенні питання про визнання майна подружжя їхньою спільною сумісною власністю з`ясуванню підлягають підстави й час набуття такого майна та у разі доведеності такого статусу майна його поділ може здійснюватися як шляхом визначення часток кожного з подружжя у спільному майні, внаслідок чого спільна сумісна власність припиняється в силу закону і виникає спільна часткова, так і шляхом виділу в натурі кожному з подружжя його частки зі спільного майна чи майна зі стягненням відповідної грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності.

Як установив суд, що з 10 жовтня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 14 серпня 2023 року розірвано (а.с. 11-12).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 за позивачем ОСОБА_1 18 лютого 2022 року зареєстровано право власності на автомобіль марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 8).

Згідно з висновком про вартість колісних транспортних засобів від 10 квітня 2025 року ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 259 620 гривень (а. с. 13).

Звертаючись із цим позовом до суду, позивач посилалася на те, що вищевказаний транспортний засіб належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

У статті 60 СК України зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також вказано, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15.

Враховуючи вищевикладене, те, що презумпцію спільності права власності подружжя на автомобіль марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який набуто сторонами в період шлюбу, відповідач не спростував, позов визнав, то суд дійшов висновку, що вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу як майно подружжя.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 просила виділити у власність відповідачу автомобіль марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , варістю 259 620 гривень, і стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію як половину вартості вказаного транспортного засобу у розмірі 129 810 гривень.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності на свою частку в спільному майні з отримання грошової компенсації на свою користь, регулюються також положенням частини другої статті 364 ЦК України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Враховуючи зазначені норми права, відсутність спору між сторонами щодо залишення у власності відповідача автомобіля марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який хоч і зареєстрований за позивачем, проте фактично перебуває у його користуванні, факт згоди ОСОБА_1 на одержання грошової компенсації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за відповідачем права власності на зазначений транспортний засіб та стягнення з нього на користь позивача грошової компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на цей автомобіль.

Визначаючи розмір грошової компенсації, суд виходить з вартості автомобіля марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 259 620 гривень, що визначена у висновку про вартість №126-ТЗ від 10 квітня 2025 року, що наданий позивачем, та відповідачем не оспорюється (а. с. 13).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути грошову компенсацію замість 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 129 810 гривень (259 620 гривень/2 = 129 810 гривень).

За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову про поділ спільного майна подружжя.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 649.05 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 649.05 гривень.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати на підготовку експертного висновку про вартість транспортного засобу в розмірі 1 500 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У матеріалах справи є копія ордеру № 1135619 від 09 квітня 2025 року на представництво адвокатом Чих О.В. інтересів ОСОБА_1 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність Чих О.В. (а.с. 31, 32).

Жодних доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу (договір про надання правничої допомоги, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, тощо) позивач до суду не надала.

Як видно із копії фіскального чеку від 16 квітня 2025 року, позивач ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_5 1 500 гривень витрат на підготовку експертного висновку про вартість транспортного засобу (а. с. 30).

Відповідно до частини шостої статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 500 гривень витрат на підготовку експертного висновку про вартість транспортного засобу.

На підставі викладеного, статей 60, 69-72 СК України, статей 368, 372 ЦК України та керуючись статтями 141, 200, 206, 263 - 265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 259 620 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість 1/2 (однієї другої) частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки "Volkswagen Touran", 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 129 810 (сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот десять) гривень.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 649 (шістсот сорок дев`ять) гривень 05 (п`ять) копійок, сплачений відповідно до квитанції АТ «Таскомбанк» від 29 квітня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 649 (шістсот сорок дев`ять) гривень 05 (п`ять) копійок та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я позивача ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , жителька: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області 10 грудня 2010 року.

Ім`я представника позивача ОСОБА_6 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , серія і номер паспорта невідомі.

Ім`я відповідача ОСОБА_2 , житель: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , серія і номер паспорта невідомі.

Повне судове рішення складене 07 серпня 2025 року.

Головуючий