ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2698/24 Номер провадження 22-ц/814/3431/25Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Чемерис А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гудзь Любов Григорівни

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року, ухвалене суддею Цибізовою С.А.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» про визнання незаконним наказу та стягнення невиплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ № 86-к/вд від 06.04.2022 Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» про відпустку без збереження заробітної плати на період військового положення, прийнятий відносно ОСОБА_1 , молодшої сестри приймального відділення з 11.04.2022; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату у розмірі 266 628,60 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона з 02.07.2020 працює на посаді молодшої медичної сестри Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний цент м. Краматорськ».

З 01.04.2022 по 10.04.2022 перебувала у щорічній основній відпустці. З початку квітня 2022 року через активні бойові дії в м. Краматорськ медичний заклад відправлено в простій, про що позивачу відомо зі слів інших працівників, колег та старшої медичної сестри, яка повідомила, що на роботу поки виходити не потрібно. Жодних офіційних повідомлень від адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» щодо режиму роботи медичного закладу в умовах воєнного стану не отримувала. Починаючи з 11.04.2022 відповідач перестав виплачувати позивачу заробітну плату.

У травні 2024 року ОСОБА_1 дізналась, що відповідно до наказу директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» № 86-к/вд від 06.04.2022 вона перебуває у відпустці без збереження заробітної плати з 11.04.2022.

Проте, жодних заяв про надання такої відпустки відповідачу не писала, копію наказу не отримувала і з ним ознайомлена не була.

Враховуючи викладене, вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того, внаслідок протиправних дій відповідача, просить стягнути з останнього не виплачену заробітну плату у розмірі 266 628,60 грн.за період з 11.04.2022 по 03.06.2025, що становить 882 дні.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» про визнання незаконним наказу та стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 86-к/вд від 06.04.2022 Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» про відпустку без збереження заробітної плати на період військового положення, прийнятий стосовно ОСОБА_1 , молодшої медичної сестри приймального відділення з 11.04.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з проведенням почеркознавчої експертизи в розмірі 6209 (шість тисяч двісті дев`ять) грн. 52 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи встановлено, що позивач заяву від 05.04.2022 про надання відпустки без збереження заробітної плати не писала та не підписувала, що свідчить про відсутність її волевиявлення на отримання відпустки без збереження заробітної плати на період воєного стану, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» про відпустку без збереження заробітної плати на період військового положення № 86-к/вд від 06.04.2022 та його сксасування є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд прийшов до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати у розмірі 266628,60 грн. за період з 11.04.2022 по 03.06.2025, оскільки позивачем не надано доказів перешкодження їй у виході на роботу чи повідомлення позивачки уповноваженою особою про те, що на роботу їй виходити не потрібно, що свідчить про те, що вона з власної ініціативи була відсутня на робочому місці. Суд відхилив посилання позивача про перебування її у простої, адже у простої перебувало не підприємство в цілому, а лише частина працівників, до переліку яких ОСОБА_1 не входила.

Не погодившись з вказаним рішенням суду його в частині відмовлених позовних вимог оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Гудзь Л.Г., просила його у відповідній частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що висновок місцевого суду про те, що позивач з власної ініціативи не виходила на роботу не відповідає обставинам справи, оскільки її було введено в оману роботодавцем, а саме під час перебування у щорічній відпустці вона отримала телефонний дзвінок від старшої медичної сестри з повідомленням про припинення роботи підприємства через активні бойові дії.

З огляду на встановлений факт підробки роботодавцем заяви та наказу про відпустку позивача без збереження заробітної плати, відповідач протиправно не включив ОСОБА_1 до наказу про простій підприємства.

Від представника Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» адвоката Дорошевської М.І. до суду надішов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання зявилися представник ОСОБА_1 адвокат Гудзь Л.Г.

Представник Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» адвокат Дорошевська М.І. приймала участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні з Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» на користь ОСОБА_1 не виплаченої заробітної плати у розмірі 266 628,60 грн., тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає вказаним вимогам враховуючи наступне.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.07.2020 по теперішній час працює на посаді молодшої медичної сестри приймального відділення КНП «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» (т. 1, а.с. 15).

Відповідно до наказу КНП «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» від 28.03.2022 № 64-к/тм-в «Про відпустки» ОСОБА_1 , молодшій медичній сестрі приймального відділення, надано частину щорічної основної відпустки строком на 10 календарних днів з 01.04.2022 по 10.04.2022 за робочий рік з 02.07.2021 по 01.07.2022 (т. 1, а.с.26).

Згідно з наказом КПН «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» від 06.04.2022 № 86-к/вд «Про відпустку без збереження заробітної плати на період військового положення» ОСОБА_1 , молодшій медичні сестрі приймального відділення надана відпустка з 11.04.2022 на період дії воєнного стану в Україні з урахуванням часу, необхідного для повернення до місця роботи на підставі заяви ОСОБА_1 , п. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 21-36-ІХ від 15.03.2022 (т. 1, а.с. 19).

Згідно з довідкою від 09.04.2022 № 1619- ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 14).

Висновком експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 27.01.2025 № СЕ-19/117-25/235-ПЧ встановлено, що рукописні записи, якими заповнені графи (окрім резолюції) заяви від імені ОСОБА_1 адресованій директору КНП «ОПЦ м. Краматорськ» щодо надання відпустки без збереження заробітної плати від 05.04.2022, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис у графі «(підпис)» заяви від імені ОСОБА_1 адресованій директору КНП «ОПЦ м. Краматорськ» щодо надання відпустки без збереження заробітної плати від 05.04.2022, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т. 1, а.с. 217-228).

Наказом КПН «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» від 05.04.2022 № 80-к/тр оголошено простій не з вини працівника, працівникам КНП «ОПЦ м. Краматорськ» указаних в Додатку № 1 до наказу з 06 квітня 2022 року до можливості відновити роботу з оплатою у розмірі 2/3 окладу (т. 1, а.с. 132-134).

ОСОБА_1 у Додатку № 1 до наказу № 80-к/тр від 05.04.2022 відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення не виплаченої заробітної плати, суд першої інстанції, з огляду на те, що позивач не входила до переліку осіб, які перебували у простої без вини працівників та відсутності доказів перешкоджання у виході на роботу, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 з власної ініціативи не виходила на роботу, а тому підстави для стягнення невиплаченої заробітної плати відсутні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Обґрунтовуючи підстави позову у частині стягнення невиплаченої заробітної плати, ОСОБА_1 посилалася на те, що її в телефонному режимі було повідомлено про відсутність необхідності виходити на роботу у зв`язку з переведенням підприємства на простій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України).

Простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (частина перша статті 34 КЗпП України).

Згідно з частинами першою та другою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з п. 1 наказу Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» від 05.04.2022 № 80-к/тр «Про оголошення простою» у зв`язку з відсутністю організаційних умов, та достатньої кількості кваліфікованих фахівців необхідних для звичайної діяльності під час воєнного стану оголошено простій не з вини працівника, працівникам КНП «ОПЦ м. Краматорськ» указаних в додатках № 1 до наказу з 06.04.2022 до можливості відновити роботу з оплатою у розмірі 2/3 окладу.

Таким чином, у простої перебувало не підприємство вцілому, тобто не відбулася повна зупинка діяльності, а простій був введений лише щодо частини працівників.

З додатку № 1 до наказу № 80-к/тр від 05.04.2022 вбачається, що прізвище позивача у переліку працівників Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» яким оголошено простій відсутнє (т. 1, а.с. 132-134).

Доказів того, що структурний підрозділ в якому працювала позивачка було введено в режим простою, внаслідок чого вона підлягала включенню до переліку працівників, яким оголошено простій матеріали справи не містять.

Таким чином, посилання позивача на вимушений прогул внаслідок простою не заслуговує на увагу.

Апеляційний суд враховує, що працівник є слабшою ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (така позиція викладена в пунктах 67, 69, 70, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)).

Доказів протиправності дій роботодавця, що виражається у недопуску до роботи чи робочого місця ОСОБА_1 не надано.

Посилання ОСОБА_1 на повідомлення в телефонному режимі про відсутність необхідності виходити на роботу не може слугувати підставою для звільнення її, як працівника, від виконання трудових обов?язків, оскільки вона, проявивши розумну обачність, не була позбавлена можливості звернутися до роботодавця з вимогою про надання доказів, зокрема наказу, на підтвердження вказаних обставин.

Окрім того колегія суддів зауважує, що виплата заробітної плати припинена позивачу 11.02.2022, проте лише у травні 2024 року її представник адвокат Гудзь Л.Г. направила адвокатський запит до Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр м. Краматорськ» для з?ясування підстав припинення виплати ОСОБА_1 заробітної плати.

Доказів звернення позивача протягом більше ніж 2 років до свого роботодавця щодо з?ясування необхідності чи відсутності підстав з?явитися на робоче місце для виконання трудових обов?язків матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність позивача на роботі з власної ініціативи, що свідчить про безпідставність позовних вимог про виплату їй заробітної плати за період такої відсутності.

Сам факт визнання незаконним та скасовання наказу відповідачапро надання ОСОБА_1 з 11.02.2022 відпустки без збереження заробітної плати на період військового положення, враховуючи вищевикладені обставини справи, не є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення не виплаченої заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанцій дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення не виплаченої заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками суду.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гудзь Любов Григорівни залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук