Єдиний унікальний номер 205/4471/25
Номер провадження 2/205/2966/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Грони Д.С.

за участю секретаря судового засідання Галушки А. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Серьогіної С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 12.10.2024 о 22 год 30 хв машиніст ОСОБА_5 , керуючи електровозом ЧС-7 № 185 на ст. Іларіонове, Дніпропетровської області, скоїв наїзд на ОСОБА_6 , який від отриманих травм помер. Внаслідок його смерті дружині, дочці та сину було спричинено моральну шкоду. Позивач ОСОБА_2 просила тягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" () на її користь 250 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди завданої смертю чоловіка, ОСОБА_6 . Позивач ОСОБА_3 просила стягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" () на користь 250 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди завданої смертю батька, ОСОБА_6 . Позивач ОСОБА_4 просив стягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" () на користь 250 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди завданої смертю батька, ОСОБА_6 .

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем АТ «Українська залізниця» 11.09.2025 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити. Вказав, що по факту загибелі ОСОБА_6 Акціонерним товариством "Українська Залізниця" проведено службове розслідування, що підтверджується актом службового розслідування від 16.10.2024. За результатами цього розслідування встановлено, що 12.10.2024 під час руху потягу у промені прожектору локомотивна бригада помітила людину, яка знаходилась біля правої рейки на шляху прямування поїзду в габариті рухомого складу. Машиністом одночасно з подачею звукових сигналів великої гучності було застосовано екстрене гальмування з подачею піску, проте уникнути наїзду не вдалося. Відповідач вважає, що вказані обставини свідчать, що потерпілий порушив п.п. 2.1, 2.2, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, які затвердженні наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 року №54. Дотримання зазначених правил не вимагає від пішоходів особливих зусиль, певних навичок чи здібностей. Зважаючи на сукупність фактичних обставин, вважає, що в діях потерпілого мала місце груба необережність ого при дотриманні правил, свідчить про те, що лише за наявності умислу потерпілого у даній обстановці йому могла бути спричинена шкода.

Крім того, відповідач вказав, що позивачами не доведено чим підтверджується факт заподіяння їм моральних чи фізичних страждань, не зазначено якими доказами це підтверджується. Не міститься жодних доказів моральних страждань позивачів в зв`язку із смертю ОСОБА_6 .

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в справі докази та матеріали кримінального провадження №90000903, внесеного до ЄРДР 13.10.2024 за ч. 3 ст. 276 КК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 25.10.1985 Відділом РАДС Ленінського району м. Дніпропетровська.

ОСОБА_3 , є донькою ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 14.10.1997, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська.

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 23.05.1988, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 4220 від 29.10.2024 та підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 від 29.10.2024.

Причиною смерті ОСОБА_6 відповідно до Висновку експерта № 840с та Довідки про причини смерті № 840с від 28.10.2024 є шок, інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла, пішохід травмований при зіткненні з поїздом чи іншим залізничним транспортним засобом.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні №0000903 від 13.10.2024, яке було внесено до ЄРДР за ч.3 ст.276 КК України за фактом події, встановлено, що 12.10.2024 близько 18:13 год машиніст ОСОБА_5 керував електровозом ЧС-7.185 номер потягу № 65 сполученням Харків-Умань у складі якого перебувало десять пасажирських вагонів загальною вагою 588 тон на 40 осів. Під час руху поїзду в напрямку м. Дніпро, приблизно о 22 год 13 хв по правій рейкі на шляху прямування поїзду він помітив сторонню особу, яка знаходилась над рейкою в стані присядки. Чоловік не реагував на звукові сигнали , ОСОБА_5 , застосував екстрене гальмування з подаванням піску на пари коліс, проте уникнути зіткнення не вдалось. У результаті наїзду ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження від яких він загинув на місці.

Органом досудового розслідування встановлено, що вини залізниці в транспортній події немає.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що смерть ОСОБА_6 настала у зв`язку з його особистою грубою необережністю.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Електровоз ЧС-7 № 185 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Електровозне депо Харків-Головне» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Машиніст вказаного електровозу перебував у трудових відносинах з виробничим підрозділом «Електровозне депо Харків-Головне» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, щодо відсутності вини власника джерела підвищеної небезпеки в настінні цієї пригоди.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України відсутність вини власника джерела підвищеної небезпеки не звільняє його від обов`язку відшкодувати шкоди.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Тому наявність необережності ОСОБА_6 підлягає врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування.

Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що «… визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачам моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого. Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дочкою та відповідно сином померлого.

Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть ОСОБА_6 сталася внаслідок його грубої необережності, а саме порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачам завдано моральну шкоду смертю ОСОБА_6 , порушенням укладу їх життя, відчули стрес та біль від смерті близької людини. Водночас враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з ОСОБА_6 є невиконання останнім вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 100 000,00 гривень кожному з позивачів, який відповідає принципам розумності і справедливості.

Крім того, суд зазначає, що сам факт загибелі ОСОБА_6 під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи те, що згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честі і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку що позовні вимоги позивачів до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивачі не сплачували судовий збір за розгляд справи судом при подачі позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 000,00 грн пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, - задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , 100 000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 , 100 000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 , 100 000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави 3 000 гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01.12.2025.

Інформація про учасників справи:

позивач 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

позивач 2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

позивач 3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, .

Суддя Денис ГРОНА