Провадження №2/447/1389/25
Справа №447/3080/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

21.11.2025 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Рябчун А. В.,

за участю секретаря Іськів О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл-Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на підставі статті 625 ЦК Укаїни,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року ТОВ «Цикл-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на підставі статті 625 ЦК Укаїни

Позовна заява мотивована тим, що 19 березня 2007 року між ВАТ КБ «»Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08/07/07-Ф, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 12 000 доларів США зі сплатою 14,49% річних з терміном погашення не пізніше 17 березня 2017 року. 19 березня 2007 року між ВАТ КБ «»Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 08/07/07-Ф. 19 березня 2007 року між ВАТ КБ «»Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 08/07/07-Ф.

Позивач зазначає, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12 травня 2010 року у справі № 2-142/10 позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 11617,28 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 89354,31грн. заборгованість по кредиту; 2560,45 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 19693,70 грн. заборгованість по відсотках, 130,93 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 1007,05 грн. заборгованість по донарахованих відсотках; 695,21 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 5350,13 грн. пеню, а всього разом 15298 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) доларів США 46 центів, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 117668 (сто сімнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 11 коп.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчі листи.

Позивач посилається на те, що 17.07.2020 між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП», укладено Договір № GL48N718070-I-2 про відступлення прав вимоги, який посвідчено Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 928. Згідно Договору відступлення ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» право вимоги за кредитним договором № 08/07/07-Ф від 19.03.2007, який був укладений між банком та ОСОБА_1 , право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_2 та право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_3

17.07.2020 між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» укладено Договір № GL48N718070-I-2-N, який посвідчено Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 929. Згідно Договору відступлення ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» право вимоги за кредитним договором № 08/07/07-Ф від 19.03.2007, який був укладений між банком та ОСОБА_1 , право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_2 та право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_3 , а саме, право вимоги перейшло до ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».

Звертає увагу на те, що з 11 лютого 2022 року всі права вимоги за вказаним кредитним договором перейшли до ТОВ «Цикл Фінанс».

Посилається на положення ст. 625 ЦК України та вважає, що має підстави для стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 14.04.2017 року до 01.03.2020 року у розмірі 1 005,30 доларів США.

Ураховуючи наведене, ТОВ «Цикл-Фінанс» просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість на підставі стаття 625 ЦК України, а саме 3% річних у розмірі 1 005,30 доларів США; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Процесуальні дії суду

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.

Згідно відповіді № 1833804 від 30 вересня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостями відділу обліку та моніторингу інформаціїпро реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 30.09.2025 року, отриману судом 08.10.2025 року, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостями відділу обліку та моніторингу інформаціїпро реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 30.09.2025 року, отриману судом 08.10.2025 року, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області області від 09 жовтня 2025 року позовну заяву ТОВ «Цикл Фінанс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» в судове засідання 17 листопада 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 14 листопада 2025 року подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 17листопада 2025 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не подала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 17листопада 2025 року не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не подав.

Відзив на позовну заяву відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не подали.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 19 березня 2007 року між ВАТ КБ «»Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08/07/07-Ф, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 12 000 доларів США зі сплатою 14,49% річних з терміном погашення не пізніше 17 березня 2017 року.

19 березня 2007 року між ВАТ КБ «»Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 08/07/07-Ф.

19 березня 2007 року між ВАТ КБ «»Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 08/07/07-Ф.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12 травня 2010 року у справі № 2-142/10 позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 11617,28 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 89354,31грн. заборгованість по кредиту; 2560,45 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 19693,70 грн. заборгованість по відсотках, 130,93 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 1007,05 грн. заборгованість по донарахованих відсотках; 695,21 доларів США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 5350,13 грн. пеню, а всього разом 15298 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) доларів США 46 центів, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 117668 (сто сімнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 11 коп.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчі листи.

17.07.2020 між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП», укладено Договір № GL48N718070_I_N про відступлення прав вимоги, який посвідчено Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 928. Згідно Договору відступлення ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» право вимоги за кредитним договором № 08/07/07-Ф від 19.03.2007, який був укладений між банком та ОСОБА_1 , право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_2 та право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_3

17.07.2020 між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» укладено Договір № GL48N718070_I_N, який посвідчено Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 929. Згідно Договору відступлення ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП» відступило ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» право вимоги за кредитним договором № 08/07/07-Ф від 19.03.2007, який був укладений між банком та ОСОБА_1 , право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_2 та право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_3 , а саме, право вимоги перейшло до ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».

20 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГА КОЛЕКШН» укладено договір про внесення змін та доповнень N? 1 до Договору N? GL48N718070_I_N, про відступлення прав вимоги, посвідчений 17.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований за реєстровим № 929, відповідно до якого сторони домовились внести зміни до Додатку N? 1 до Договору GL48N718070_I_N виклавши його в новій редакції, а саме вказавши в Додатку N? 1 до Договору про внесення змін доловнень N? 1 до Договору відступлення одиничну ціну за право вимоги по кожному Боржнику.

20 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГА КОЛЕКШН» укладено договір про внесення змін та доповнень N? 2 до Договору N? GL48N718070_I_N, про відступлення прав вимоги, посвідчений 17.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований за реєстровим N? 929.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.04.2023 року, ВП № 50415841 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2023 року, ВП № 52044591 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено у частині 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).

Як визначено у частині 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, але також завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанови Великої палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)).

Звертаючись до суду з позовом,, позивач посилався на наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України. При цьому вказав та надав підтверджуючі документи про відсутність у відповідачів станом на дату подання позову заборгованості за Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12 травня 2010 року у справі № 2-142/10.

В судовому засідання відповідач ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, які стосуються факту перебування в органах державної виконавчої служби виконавчих листів про стягнення з нього та інших відповідачів заборгованості за кредитним договором та договорами поруки. При цьому вказав, що заборгованість сплачена у 2023 році в повному обсязі. Заперечував проти вимог позивача, оскільки грошові зобов`язання виконані ним та іншими відповідачами у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши позицію відповідача ОСОБА_1 , вивчивши позицію позивача, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зроблено висновок про те, що:

«Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові».

Також у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено: «Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову».

У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 911/3025/21 зазначено:

«9.34. Крім того, заслуговують на увагу доводи скаржника щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанцій приписів статті 266 ЦК України щодо вимог про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у відповідності до статті 625 ЦК України, оскільки вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, на яку посилається скаржник у доводах касаційної скарги».

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідачів заборгованість за невиконання судового рішення за період з 14.04.2017 року до 01.03.2020 року. При цьому позов подано 29 вересня 2025 року.

Ураховуючи, що право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, отже, вимоги позивача за строк до 29 вересня 2022 року є такими, що подані з пропуском строку позовної давності.

У позовній заяві позивач посилається на поважність пропуску строку позовної давності у зв`язку із запровадженням на території України карантину. Суд вважає обгрунтованими посилання представника позивача на поважність пропуску строку звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості, викладеними у позовній заяві, оскільки такі відповідають положенням законодавства.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Щодо переходу права вимоги

Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 08/07/07-Ф від 19.03.2007, який був укладений між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 , право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_2 та право вимоги за договором поруки від 19.03.2007, який було укладено між банком та ОСОБА_3 , відступалися неодноразово. Зокрема:

1.За Договором № GL48N718070-I-2 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020, укладеного між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП», право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП».

Зазначене підтверджується у тому числі наявним у матеріалах справи реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/іпотекодавців/заставодавців/дебіторів за такими договорами /а. с. 7-12/.

2.За Договором № GL48N718070-I-2-N від 17.07.2020, укладеного між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», право вимоги перейшло до ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».

Зазначене підтверджується у тому числі наявним у матеріалах справи реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/іпотекодавців/заставодавців/дебіторів за такими договорами /а. с. 13-20/.

У позовній заяві зазначено, що за договором про внесення змін та доповнень N? 2 до Договору N? GL48N718070_I_N від 20 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГА КОЛЕКШН», право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП». При цьому долучено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників/поручителів/іпотекодавців/заставодавців/дебіторів за такими договорами /а. с. 21-27/. Проте, вказаний реєстр договорів не містить інформації про кредитний договір № 08/07/07-Ф від 19.03.2007, який був укладений між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 , та договори поруки від 19.03.2007, які було укладено між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Отже, позивачем не надано документів на підтвердження переходу права вимоги до відповідачів від ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГА КОЛЕКШН» до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП».

Посилання позивача на те, що 11 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУ» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено догові відступлення прав вимоги N? GL48N718070_1_2-NC, посвідчений Чайкою І.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано у реєстрі за N? 106, відповідно до якого «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права вимоги за Кредитним договором N? 08/07/07-Ф від 19 березня 2007 року, Договорами поруки від 19 березня 2007 року, права Іпотекодержателя за Договором іпотеки, суд відхиляє, оскільки встановлено, що ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС ГРУП» не набуло права вимоги до відповідачів, отже, не могло його відступити позивачеві.

Таким чином, позивач ТОВ «Цикл Фінанс» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржників відповідачів, відтак, у задоволенні позову слід вдмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

Ураховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для розподілу сулових витрат.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл-Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл-Фінанс», адреса: 01012, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Анна Рябчун