ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7651/23Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О. Я
Провадження № 22-ц/817/575/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

суддів -Хоми М.В., Храпак Н.М.

за участю секретаря - Гичко К.С.,

представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/7651/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року (ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст рішення складено 10 лютого 2025 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що здійснює підприємницьку діяльність (роздрібна торгівля в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), з метою якої орендував приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Зазначав, що 25 грудня 2021 року орендоване приміщення було затоплене з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована зверху над ним, з причини аварії трубопроводу системи водоподачі в квартиру. В результаті вказаного залиття було пошкоджено стелі та стіни, віконні відкоси, залита повністю підлога, пошкоджено водою всі речі та устаткування, яке знаходилось в приміщенні магазину «Профлайн».

З метою ліквідації затоплення було викликано працівників КП Тернопільської міської ради «Тернопільводоканал» та приватного підприємства «Східний масив», а також наряд поліції.

Під час події керівнику ОСББ «Івана Франка 20» неодноразово телефонували з проханням з`явитись для фіксації події та складання відповідного акту затоплення. На місце події керівник ОСББ не з`явився, в телефонній розмові повідомив, що не може з`явитись, однак поважної причини не назвав, а сказав тільки, що начебто перебуває за межами м. Тернополя.

Зазначав, що він як орендар разом із власником затопленого приміщення ОСОБА_3 , за участі свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (працівник ПП «Східний Масив»), ОСОБА_7 (працівник ПП «Східний Масив»), працівників КП Тернопільської міської ради «Тернопільводоканал» та Приватного підприємства «Східний масив» 25 грудня 2021 року склали акт про залиття приміщення. Одночасно при даних подіях були присутні працівники поліції.

Стверджував, що було здійснено та зафіксовано вихід на другий поверх в квартиру, яка розташована вище приміщення магазину та яка була джерелом затоплення. Оглядом квартири було встановлено, що в ній проводились ремонтні роботи, відсутні меблі, відкриті вікна. Також було встановлено причину витоку води, а саме з колонки водонагрівача, яка розміщена на боковій стіні зліва від входу в квартиру. Одночасно було встановлено і друге джерело витоку води - з труби, яка йде в інше приміщення квартири неподалік від колонки.

Зазначав, що було проведено фіксацію події на фото і відео присутніми особами та поліцією. З метою припинення витоку води та залиття приміщень, які розташовані нижче, працівниками аварійної служби «Тернопільводоканал» було перекрито крани в квартирі, які знаходяться безпосередньо біля колонки, інші крани в квартирі і виток води припинився. В квартирі було виявлено калюжу з водою розміром орієнтовно 2 м на 4 м та глибиною біля 5 см.

Зазначав, що оглядом квартири було встановлено причину витоку води, а саме пошкодження, розгерметизація і виток води із труб, як колонки, так і труби, яка є в квартирі.

Вважав, що очевидним є вина (недбалість) власників квартири, в результаті чого нанесено збитки.

Вказував на те, що в акті встановлено і зафіксовано затоплення приміщення, затоплення стелі приміщення практично по всьому периметру, яка змонтована з гіпсокартону, видимі потоки води по стінах приміщення, на підлозі приміщення розтікання води глибиною 10 см, затоплено стелажі магазину, замочено електрообладнання приміщення, замочено товар магазину - електротовари, косметика тощо.

Посилався на причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням колонки і труби із квартири над приміщенням магазину і затопленням приміщення магазину.

Посилався на те, що за ту частину трубопроводу системи водопостачання, що знаходиться у квартирі окремо взятого мешканця багатоповерхового житлового будинку, - несе відповідальність саме цей мешканець. Виняток становлять випадки, коли прорив стався через роботу комунальників (великий тиск, розморожування центральних труб, неякісно встановлена сантехніка та ін.). Що стосується інших трубопроводів, то вони знаходяться у спільній власності всіх сусідів, тому й обов`язок по їх утриманню і обслуговуванню передається балансоутримувачу.

Зазначав, що використовував орендоване приміщення як магазин «Профлайн», в якому знаходилась косметика, електротовари тощо.

Вказував на те, що в результаті затоплення всі товари прийшли в непридатність.

Завдані збитки зафіксовано та оцінено експертом відповідно до договору № 2712/1 від 27 грудня 2021 року «Про проведення товарознавчого експертного дослідження», укладеним між ним і експертом ОСОБА_8 , та вартість збитків оцінено в 313 491,54 грн.

Зазначав, що устаткування і товар для магазину закуповуються в іноземній валюті, тож для повного покриття боргу слід врахувати різницю курсів валют, яку слід покласти на відповідачів.

Вказував на те, що станом на день затоплення курс гривні до долара США становив за курсом НБУ - 1 долар США - 27,2747 грн. Відповідно, 313 491,54 грн. становило - 11 493,8584 долари США. На час подання позову - 25 квітня 2023 року, 11 493,8584 долари США становить 420 314,31 грн (із розрахунку 1 долар США - 36,5686 грн станом на 25 квітня 2023 року за курсом НБУ). Виникає різниця: 420 314,31 грн - 313 491,54 грн = 106 822,77 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відтак вважав, що сума нанесених збитків в результаті затоплення становить 420 314,31 грн.

Окрім того, 01 березня 2023 року між ним та вищезгаданим експертом було укладено договір про проведення додаткової експертизи № 0103/3 та експертом фактично підтверджено суму нанесених збитків, яка встановлена попереднім висновком.

Також, підтвердженням факту затоплення та нанесення збитків є висновок експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Володимира Переймибіди, за яким збитки приміщенню від затоплення становлять 230 104,00 грн.

При обрахунку втрат, які він (позивач) поніс при припиненні підприємницької діяльності, яка сталась в результаті затоплення приміщення встановлено збитки в розмірі 300 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки після затоплення змушений був припинити оренду приміщення і орендувати інше.

Вважав, що моральні збитки, завдані затопленням становлять 50 000,00 грн., оскільки в результаті неправомірних дій в нього виникли проблеми зі здоров`ям, він практично втратив сон, постійно вживає снодійні, що призводить до постійних нервових стресів, наносить йому надзвичайних психічних і моральних страждань.

На підставі наведеного просив стягнути з відповідача на свою користь збитки, завдані внаслідок затоплення в сумі 870 314,31 грн., з яких: 313 491,54 грн - сума завданих збитків, 106 822,77 грн. - нарахування різниці курсу гривні, 50 000,00 грн. - моральні збитки, 300 000,00 грн. - матеріальні збитки за неможливість здійснення підприємницької діяльності; судові витрати: 20 000,00 грн. за проведення експертиз та 80 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду ухвалене із порушенням норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вважає, що відповідачем у справі є саме ОСОБА_2 , що підтверджується зібраними у справі доказами.

Вказує на помилковість висновку суду про те, що " ОСОБА_2 не може нести відповідальність за залиття приміщення № 4 у буд. АДРЕСА_1 , 25 грудня 2021 року, оскільки судом було встановлено, що подія залиття мала місце, однак не з квартири АДРЕСА_2 . Місце розташування цієї квартири та відсутність в ній газової колонки вказують на необґрунтованість вимог до ОСОБА_2 та на неналежність відповідача у виниклому спорі".

Зазначає, що в судовій справі відсутні докази про відсутність у квартирі АДРЕСА_3 газової колонки чи іншого обладнання яке б могло бути джерелом витікання води.

Звертає увагу на те, що саме по собі здійснення ремонтних робіт у квартирі є джерелом небезпеки та сторона відповідача не заперечувала про проведення таких ремонтних робіт і визнала їх.

Проте, жодної технічної документації на проведення ремонтних робіт не надала, як і не надала жодних дозволів на проведення ремонтних і технічних робіт з обладнанням квартири з водопостачання, водовідведення, газо - електропостачання ліцензованою будівельною організацією чи фахівцями з відповідним дозволом і допуском.

Таким чином вважає, що усі технічні роботи здійснювались неналежними і непрофесійними особами, що призвело до наслідків нанесення збитків сусідам.

Зазначає, що сторона відповідача не довела належними і допустимими доказами відсутність у квартирі АДРЕСА_3 джерела затоплення і не довела відсутності своєї вини у події, натомість поставлено тільки під сумнів доводи позивача, що джерелом затоплення слугувала квартира (обладнання в квартирі) АДРЕСА_3 .

Вважає, що суд першої інстанції помилково критично оцінив покази свідків про те, що вони бачили на дверях квартири, з якої відбувалося затоплення « АДРЕСА_3 » і відхилив такі свідчення через суперечність змісту технічного паспорта будинку АДРЕСА_1 .

Вважає, що суд першої інстанції припустився помилки визнавши, що саме з цього документу (технічного паспорта) вбачається, що над затопленим приміщенням розміщені квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , власником яких відповідачка не являється та не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Звертає увагу на те, що суд не встановив джерела витоку води, не встановив факту затоплення з іншої квартири, відтак вважає, що тільки при встановленні такого факту суд мав би усі підстави відмовляти у позові.

Зазначає, що сторона відповідача не довела, що саме затоплення відбулось з інших квартир та причина і відповідальність за затоплення несуть інші особи.

Вказує на те, що оскількм технічний паспорт наданий суду в виді копії виготовленої на технічному пристрої, тому не відомо чи відповідає така копія оригіналу.

Більш того, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 1938 року забудови, однак невідомо - яка дата виготовлення пред`явленої суду копії технічного паспорта, на скільки дана копія технічного паспорта відповідає дійсним обставинам - розташуванням квартир на 2-му поверсі будинку АДРЕСА_1 та на скільки копія технічного паспорта відображає дійсні і фактичні розміщення в квартирах джерел підведення води, газу, водовідведення, тощо.

Зазначає, що суду не надавались для дослідження технічні документи про встановлення у квартирах устаткування водопостачання, водовідведення чи газопостачання, а тому вважає, що такий висновок суду не базується на доказах.

Зазначає, що при огляді вказував на розміщення другого поверху, над затопленим приміщенням. Вказував у яку квартиру заходили і напис на дверях квартири « АДРЕСА_3 ». Зазначає, що усі квартири були фактично «розбиті», перестінки між ними були відсутні, точно встановити, що то не квартира АДРЕСА_3 було неможливо. Більш того, вода розтікалась по всьому периметру квартир, а найбільша калюжа була орієнтовно 2 на 4 метри.

Звертає увагу на те, що в самому ж технічному паспорті тільки якимись кружками обведено цифри, що це за цифри не відомо і це не переконливий факт встановлення нумерації квартир і їх розташування.

Вказує на те, що не відповідає дійсності викладений судом факт визнання його представником адвокатом Парубієм І.М. Того, що квартира АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_2 знаходиться на другому поверсі, однак у іншому кінці будинку, оскільки він не був в квартирі АДРЕСА_3 на час затоплення та не оглядав 2-1 поверх приміщення.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Вербицького Р.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що жодними доказами у справі не підтверджено те, що залиття приміщення АДРЕСА_6 , здійснено з квартири АДРЕСА_3 .

Вказує на те, що акт залиття приміщення від 25.12.2021 року не відповідає формі встановленій законом, зокрема не містить вказівки про квартиру, з якої здійснено залиття.

Зазначає, що висновок будівельно-технічної експертизи вказує на те, що залиття відбулось з приміщень другого поверху, а не з квартири АДРЕСА_3 .

Посилається на те, що технічним паспортом будинку АДРЕСА_1 підтверджено, що над приміщенням №4 розташовуються квартири АДРЕСА_7 , що також підтвердив і допитаний голова ОСББ "Івана Франка 20".

Вважає, що розмір заподіяної шкоди належним чином не підтверджений.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Парубій І.М. просить задовольнити вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Покотило Ю.В. підтримав вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Вербицький Р.А. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступного.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено наступні обставини.

05 жовтня 2010 року ОСОБА_1 видано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 032747.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків № НОМЕР_1 від 07 жовтня 2011 року, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

Як вбачається із витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_1 перебуває на другій групі спрощеної системи оподаткування.

30 травня 2012 року Державною податковою службою України ОСОБА_9 видано свідоцтво платника єдиного податку серії Б. № 851388.

ОСОБА_1 (орендар) та ОСОБА_3 (орендодавець) уклали 29 квітня 2021 року договір оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 139,9 кв.м. на строк з 01 червня 2021 року до 31 травня 2022 року включно.

Вказане приміщення передано 21 червня 2021 року від орендодавця до орендаря, згідно акту приймання-передачі від 01 червня 2021 року.

25 січня 2022 року між сторонами договору оренди було укладено додаткову угоду № 1, згідно якої сторони дійшли взаємної згоди про дострокове припинення та розірвання з 25 січня 2022 року договору оренди.

Також 25 січня 2022 року складено акт приймання-передачі (повернення об`єкта оренди), згідно якого приміщення за вищевказаною адресою повернуто орендодавцю.

25 грудня 2021 року власник затопленого приміщення ( ОСОБА_3 ) та орендар ( ОСОБА_1 ) за участі свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (працівник ПП «Східний Масив»), ОСОБА_7 (працівник ПП «Східний Масив»), працівників КП Тернопільської міської ради «Тернопільводоканал» та Приватного підприємства «Східний масив» склали акт про залиття приміщення № 4 у буд. АДРЕСА_1 . 25 грудня 2021 року сталось затоплення з приміщення квартири, що розташована поверхом вище (2 поверх). З працівниками ПП «Східний масив», Тернопільводоканалу було здійснено вихід на квартиру на другому поверсі, з якої відбувалось затоплення.

Оглядом даної квартири було встановлено, що вона складається з об`єднаних кількох квартир, оскільки між ними відсутні перегородки. В квартирі проводились ремонтні роботи, відсутні меблі, відкриті вікна. Також було встановлено причину витоку води, а саме з колонки водонагрівача, яка розміщена па боковій стіні зліва від входу в квартиру. Одночасно було встановлено і друге джерело витоку води - з труби, яка йде в інше приміщення квартири неподалік від колонки. Було проведено фіксацію події на фото і відео присутніми особами та поліцією. З метою припинення витоку води та залиття приміщень, що розташовані нижче, працівниками аварійної служби «Тернопільводоканал» було перекрито крани в квартирі, які знаходяться безпосередньо біля колонки і інші крани в квартирі і виток води припинився. В квартирі було виявлено калюжу з водою розміром орієнтовно 2 м на 4 м та глибиною біля 5 см. Виходячи з огляду квартири, було встановлено причину витоку води, а саме пошкодження, розгерметизація і виток води із труб, як колонки так і труби, яка є в квартирі. Виток води спричинив затоплення приміщення магазину «Профлайн» знизу. Факт затоплення і пошкодження магазину «Профлайн» та речей, товару в магазині зафіксовано фото і відеозйомкою. Очевидним є вина (недбалість) власників квартири, чим нанесено збитки. Встановлено і зафіксовано в акті нанесення збитків (шкоди) і пошкоджень у приміщенні магазину: затоплення стелі приміщення, оскільки вода розтеклась по всьому периметру стелі. Стеля змонтована з гіпсокартону. Видимі потьоки води по стінах приміщення, на підлозі приміщення розтікання води глибиною 10 см, затоплено стелажі магазину, замочено електрообладнання приміщення, замочено товар магазину - електротовари, косметика тощо.

27 грудня 2021 року між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_8 (виконавець) укладено договір № 2712/1 на проведення товарознавчого експертного дослідження.

Згідно рахунку № 2712/1/1 від 27 грудня 2021 року, ФОП ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_8 10 000 грн.

22 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_8 складено висновок експерта № 2712/1 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження майна що знаходилось в приміщенні за адресою: АДРЕСА_8 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого розмір матеріального збитку, нанесеного майну, що знаходилось в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_8 , внаслідок його залиття, що сталося 25 грудня 2021 року, може становити: 313 491,54 грн.

29 грудня 2021 року адвокатом Покотилом Ю.В. направлено голові ОСББ «Івана Франка 20» два примірники акту від 25 грудня 2021 року для затвердження, з проханням затвердити один примірник акту та повернути заявнику за адресою: АДРЕСА_9 . Також було запропоновано викласти, якщо вони виникатимуть, свої зауваження чи пропозиції.

24 січня 2022 року адвокатом Парубієм І. направлено керівнику ОСББ «Івана Франка 20» два примірники акту від 25 грудня 2021 року для затвердження, з проханням затвердити один примірник акту та повернути заявнику за адресою: АДРЕСА_9 . Також було запропоновано викласти, якщо вони виникатимуть, свої зауваження чи пропозиції.

Керівник ОСББ «Івана Франка 20» 15 лютого 2022 року надіслав відповідь № 15/02, якою повернув направлені йому копії актів з поясненням, що затвердити їх не може через його відсутність на місці події.

08 лютого 2022 року експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України складено висновок експертного дослідження за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_10 від 17 січня 2022 року № 79/22-22, згідно якого вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню технічного стану приміщень № 4 по АДРЕСА_1 , станом на день проведення обстеження, становить 230 104,00 грн., в тому числі 64 247 грн. 1,2 (ПДВ) = 77 096,40 грн. - вартість будівельних матеріалів.

На адвокатський запит ОСОБА_11 , КП «Тернопільводоканад» 27 січня 2022 року надало відповідь № 197/22, у якій повідомило, що 25 грудня 2022 року було здійснено виклик в телефонному режимі гр. ОСОБА_12 про затоплення приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , з верхнього поверху будинку. При виїзді аварійної бригади за згаданою адресою було встановлено, що причиною затоплення стала пошкоджена водяна труба підведена до газової колонки, яка встановлена в приміщенні на другому поверсі над вищезгаданим магазином. Оскільки приміщення зверху було відкрите, працівниками підприємства було перекрито запірну арматуру перед водолічильником в даному приміщенні для уникнення подальшого затоплення. Надано копію витягу із журналу звернень за 25 грудня 2021 року.

24 січня 2022 року адвокат Парубій І.М. надіслав ПП «Східний масив» запит № 24/01/22, у якому просив надати інформацію про вихід працівників ПП «Східний масив» на подію затоплення приміщення магазину «Профлайн» за адресою АДРЕСА_1 ; надати інформацію про встановлені причини затоплення приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 . Надати копію журналу звернень про факт затоплення приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 .

01 березня 2023 року між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_8 (виконавець) укладено договір № 0103/3 на проведення додаткової товарознавчої експертизи.

Згідно рахунку № 0103/3 від 01 березня 2023 року, ФОП ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_8 10 000 грн.

10 квітня 2023 року ФОП ОСОБА_8 складено висновок експерта № 0103/3 за результатами проведення додаткової товарознавчої експертизи майна що знаходилось в приміщенні за адресою: АДРЕСА_8 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого розмір матеріального збитку, нанесеного майну, що знаходилось в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_8 , внаслідок його залиття, що сталося 25 грудня 2021 року, може становити: 313 491,54 грн.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 292673287 від 26 грудня 2021 року, квартира за адресою АДРЕСА_10 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

На адвокатський запит Вербицького Р. від 11 липня 2024 року, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області 22 липня 2024 року надано відповідь В-116аз та копії матеріалів за зверненням ОСОБА_1 про те, що за адресою АДРЕСА_1 , невідомі особи затоплюють приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Дані матеріали включають довідку про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1 за період з 25 грудня 2021 року по 17 січня 2022 року, рапорт, яким зафіксовано звернення ОСОБА_1 на лінію «102» про те, що невідомі особи поверхом вищео 10:00 год. 25 грудня 2021 року затоплюють приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , заява та пояснення ОСОБА_1 в яких він просить притягнути до відповідальності осіб, які є власниками приміщення другого поверху по АДРЕСА_1 з вини яких затопило нежитлове приміщення за цією ж адресою; повідомляє про обставини затоплення, обстеження приміщень другого поверху будівлі, де виявили, що вода безперервно тече з газової колонки; лист Тернопільського РУП ГУНП № 462 від 19 січня 2022 року, адресований ОСОБА_1 , про відсутність підстав вносити відомості в ЄРДР, та рекомендовано з приводу відшкодування збитків, завданих затопленням, звернутися до Тернопільського міськрайонного суду.

На адвокатський запит Вербицького Р. від 16 серпня 2024 року управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надано відповідь від 19 серпня 2024 року № 152аз/41/33/02-2024 «Про надання відповіді». За змістом цієї відповіді, працівники УПП в Тернопільській області ДПП здійснювали реагування на повідомлення, яке надійшло 25 грудня 2021 року о 10:07 год. на екстрений скорочений номер «102»по факту житлово-експлуатаційні аварії, що мало місце в АДРЕСА_1 , зареєстровано в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за номером 52115. Згідно рапорту працівників УПП в Тернопільській області ДПП, за результатами реагування, в заявника, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано заяву та письмові пояснення. Інформація щодо проникнення до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду відсутня.

З фотокопії технічного паспорта будинку АДРЕСА_1 слідує, що приміщення № 4 знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Над приміщенням № 4 знаходиться коридор та приміщення санвузла. Квартира АДРЕСА_3 знаходиться на другому поверсі в іншому кінці будинку та відділена від приміщення, що знаходиться над приміщенням № 4 двома квартирами АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та коридором, який простягається на весь другий поверх. У приміщенні квартири АДРЕСА_3 та біля неї відсутня газова колонка, що підтверджується умовними позначеннями в технічному паспорті.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції в процесуальному статусі свідка позивач ОСОБА_1 суду показав, що 25 грудня 2021 року до нього зателефонував продавець магазину на вул. Франка і повідомив, що зі стелі тече вода. Коли свідок приїхав, то побачив, що зі стелі приміщення тече вода, гіпсокартон був розірваний, продавці забирали товари з полиць і ховали в сухе місце. В орендованому приміщенні продавалася техніка - електротовари, перукарські речі, косметика. Тоді ж ОСОБА_1 зателефонував до батька і дядька, щоб вони приїхали допомогти. Після приїзду працівників «Водоканалу» свідок піднявся з ними на 2 поверх, у квартиру АДРЕСА_3 , та побачив, що приміщення повністю розвалене, підлоги не було, а з газової колонки текла вода. Свідок та інші присутні почали воду збирати та виносити на вулицю, оскільки там все було затоплено, вода стояла глибиною 5-7 см. ОСОБА_1 піднявся на 2 поверх, над приміщенням, яке затопило, де розташована квартира АДРЕСА_3 . У цій квартирі проводився ремонт, підлоги не було, там знаходилась газова колонка звідки і текла вода. Тоді були присутні працівники «Волоканалу» і ПП «Східний масив», свідок заходив у квартиру разом із працівниками цих служб. Також телефонували до власника квартири, з якої відбулося затоплення, він сказав, що «закриє» це питання. В подальшому була зустріч з ОСОБА_13 , свідок показував йому збитки, однак жодного відшкодування за спричинену шкоду позивач не отримав. Свідок не знав, хто є власником квартири звідки відбулося затоплення, він спілкувався тільки з ОСОБА_13 , з ОСОБА_14 не спілкувався. З тої самої квартири було затоплення стелі приміщення літом, тоді голова ОСББ відшкодував кошти за побілку стелі. Чому в акті про затоплення немає номеру квартири свідку не відомо. ОСОБА_1 також не відомо, чи надсилався опис пошкодженого майна відповідачці, при його огляді експертом вона не була присутня. Повторна експертиза пошкодженого майна ініціювалася адвокатом. З актом опису пошкодженого майна ОСОБА_2 не знайомилася, однак ці речі не продані, вони зберігаються та можуть бути надані відповідачці. Свідок пригадує, що на старих дверях квартири ручкою чи олівцем було написано «13». ОСОБА_1 заходив у приміщення поверхом вище, яке знаходилося над приміщенням, яке він орендував для здійснення підприємницької діяльності. Позивач не пригадує зміст написаних ним пояснень. ОСОБА_2 у день затоплення 25 грудня 2021 року на повідомлялася про подію.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 суду показав, що 25 грудня 2021 року йому зателефонував син ОСОБА_1 , який повідомив про затоплення приміщення магазину. Коли свідок приїхав, то побачив, що зі стелі тече вода, стеля обвалилася. Почали рятувати товар, описали його, склали в ящики і вивезли. Піднялися у приміщення поверхом вище, де побачили, що з правої сторони по сходах знаходиться квартира, двері у це помешкання були відкриті, на стіні висіла стара колонка з якої і текла вода. Після цього викликали працівників поліції, водоканалу та ЖЕК. Свідок бачив, що на одній дверці вхідних дверей було нашкрябано № 13, вікна квартири виходили на АДРЕСА_11 . Підлоги у цій квартирі не було, дошки були зірвані, а на їх місці утворилися квадрати, у яких збиралася вода. Були представники КП «Східний», вони спустилися у підвал і перекрили воду, про затоплення було складено акт. Тоді ж намагалися зв`язатися із власниками квартири, з якої відбулося затоплення, однак відповіді від них не було. Після затоплення магазин закрили та домовились про припинення оренди. Претензії виставили тільки по товару, по стелажах не зазначали, однак вони всі поржавіли. Відсотків на 80 приміщення, яке орендувалося ОСОБА_1 було затоплене. Речі, які були пошкоджені є електротоварами, після попадання на них води, гарантії на ці товари немає. Син зберігає затоплений товар на складі, весь товар є в наявності, адже проводилась експертиза. Власником товару є ОСОБА_1 акт про залиття складався за участі свідка, його змісту він не пригадує, але його підпис на цьому акті є.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 суду показав, що 25 грудня 2021 року йому зателефонував племінник ОСОБА_15 та попросив допомогти у виносі товару з магазину, який затопило. Після приїзду свідок допомагав з товаром, витирав його, витрушував воду, а потім всі піднялися на 2 поверх, щоб знайти причину звідки тече вода. Зайшли у квартиру, яка знаходилась над приміщенням, яке затопило. Тоді були викликані працівники аварійної водоканалу та ЖЕКу, які перекрили воду, щоб можна було остаточно ліквідувати наслідки затоплення. Вода текла зі стелі у декількох місцях, 80% від площі приміщення, яке орендувалося, було затоплене. Свідок заходив у приміщення з якого відбулося затоплення, це квартира на 2 поверсі, там проводилися ремонтні роботи, всі перегородки були знесені, підлога зірвана, між перекриттям стояла вода. Вода текла з труби газової колонки, яка знаходилася у квартирі. Номер квартири у яку заходив свідок - 13, напис був на одній із двох дверок. Свідок акту про затоплення не складав, чому у ньому не вказано номеру квартири йому невідомо.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 суду показав, що працював головою ОСББ «Івана Франка, 20», та йому відомо про залиття приміщення у грудні 2021 року. Приміщення, яке було затоплене, знаходиться на першому поверсі, там продавалися побутові речі. Про затоплення приміщення дізнався від власників, які телефонували. Свідок нічого не робив, бо не знав чого це сталося, на той час свідок перебував у м. Києві, телефонував до хлопців, щоб вони пішли і подивилися на місце затоплення. Після повернення з м. Києва свідок заходив у магазин, який затопило, йому було відомо, що затоплення відбулося зверху, однак у приміщення звідки відбулося затоплення він не заходив. Над приміщенням, яке було затоплене, знаходяться квартири АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 , на поверсі є декілька колонок. Жильці зустрічалися зі свідком та обговорювали затоплення, однак про конкретну квартиру звідки відбулося затоплення не говорили. Свідок не отримував офіційних листів від ОСОБА_1 . В подальшому свідок заходив у приміщення квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , оскільки там проводився ремонт і вони були відчинені, однак наслідків затоплення у цих квартирах він не бачив. Пригадує, що номерів на квартирах не було, написи могли бути на дверях, але свідок їх не пам`ятає. Про відшкодування шкоди велися загальні розмови, з ОСОБА_17 свідок говорив про затоплення, однак не про завдані збитки, їх розмір. Свідок підтвердив, що це не перше затоплення орендованого ОСОБА_1 приміщення. Свідок не затвердив акт про затоплення, оскільки не був присутнім під час цієї події, в ОСББ він працював один.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки над затопленим приміщенням - на другому поверсі будинку розміщені квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , а не квартира під АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_2 та яка знаходиться в іншому кінці будинку.

Колегія суддів не погоджується за такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У частині другій цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтями 81 та 82 ЦПК України встановлені правила розподілу доказування між сторонами та звільнення сторони від доказування.

За загальним правилом, передбаченим статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка на перерозподіл обов`язків щодо доказування.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Із огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач, у свою чергу, повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Так, суд першої інстанції слушно звернув увагу на відсутність в акті про залиття будь-якої вказівки про номер квартири, з якої відбулось затоплення, однак недотримання форми акту, в частині відсутності номера квартири, з якої відбулося затоплення орендовного ОСОБА_1 приміщення, не спростовує факту залиття цього нежитлового приміщення.

Крім того місцевий суд вірно зазначив про те, що вказані в акті обставини події залиття приміщення орендованого ОСОБА_1 , відповідачем не спростовані, а сам акт не оскаржувався. При цьому, подія залиття орендованого позивачем приміщення підтверджена також показаннями свідків (постанова верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 727/2372/18-ц).

Відтак суд першої інстанції вірно встановив, що факт затоплення мав місце і на час цього затоплення - 25 грудня 2021 року офісне приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 139,9 кв.м., орендував ОСОБА_1 , який здійснював підприємницьку діяльність у магазині «Профлайн» з продажу товарів для салонів краси, перукарень та фізичних осіб. Власником та орендодавцем цього приміщення була ОСОБА_3 . Причиною затоплення приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , стала пошкоджена водяна труба, підведена до газової колонки, яка встановлена в приміщенні на другому поверсі над вищезгаданим магазином.

Оглядом цього приміщення було встановлено, що квартира складається з об`єднаних кількох квартир, оскільки між ними відсутні перегородки. В квартирі проводились ремонтні роботи, відсутні меблі, відкриті вікна. Також було встановлено причину витоку води, а саме з колонки водонагрівача, яка розміщена на боковій стіні зліва від входу в квартиру. Одночасно було встановлено і друге джерело витоку води - з труби, яка йде в інше приміщення квартири неподалік від колонки.

Крім того, в суді представник відповідача не заперечував факту проведення там ремонтних робіт.

Водночас місцевий суд, аналізуючи фотокопію технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 вважав, що власником квартири за адресою АДРЕСА_10 , станом на 25 грудня 2021 року, була ОСОБА_2 , однак приміщення № 4, яке орендувалось позивачем, знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , в той час як на 2 поверсі, над приміщенням № 4 розміщений коридор та приміщення санвузла, а квартира АДРЕСА_3 знаходиться на другому поверсі в іншому кінці будинку та відділена від приміщення, що знаходиться над приміщенням №4 двома квартирами АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 та коридором, який простягається на весь другий поверх, і у приміщенні квартири АДРЕСА_3 та біля неї відсутня газова колонка, що підтверджується умовними позначеннями в технічному паспорті.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції представником третьої особи - адвокатом Покотилом Ю.В. було надано копію технічного паспорту офісного приміщення по АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що загальна площа даного приміщення, розташованого на першому поверсі становить 139, 7 кв.м.

Водночас співвставши план вищевказаного офісного приміщення, із наявною в матеріалах справи фотокопією технічного паспорту будинку АДРЕСА_12 , а саме із планом другого поверху, вбачається, що над офісним приміщенням розташовані не лише квартира АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , як помилково зазначив суд першої інстанції, а також і квартира АДРЕСА_3 , оскільки її геометричне розташування частково перекриває площу офісного приміщення, яке зазнало затоплення.

Відтак висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам даної справи та є помилковими, оскільки ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що у даній справі ОСОБА_2 мала довести відсутність своєї вини у вчиненні шкоди, а позивач зобов`язаний довести розмір такої шкоди.

Разом з тим, відповідачкою не спростовано надані позивачем як докази на підтвердження факту залиття, так і щодо обсягу пошкоджень та розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття офісного приміщення.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, визначаючи розмір матеріальної шкоди суд апеляціної інстанції бере до уваги надані позивачем: висновок експерта №2712/1 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження майна, що знаходилось в приміщенні за адресою: АДРЕСА_8 , магазин "Профлайн" від 22.02.2022 року та висновок експерта за результатами проведення додаткового експертного товарознавчого дослідження майна №0103/3 від 10.04.2023 року, проведеного судовим експертом Стециком Ю.М., згідно яких розмір матеріального збитку становить 313 491, 54 грн.

Жодних доказів на спростування визначеного вищезазначеними висновками експерта розміру матеріального збитку, відповідачем надано не було.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення офісного приміщення магазину "Профлайн" у розмірі 313 491, 54 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення 106 822, 77 грн. нарахування різниці курсів гривні.

Так, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує вказану вимогу тим, що товар у магазин закуповувався в іноземній валюті, розмір матеріальної шкоди станом на день затоплення становив 313 491, 54 грн., тобто 11 493, 85 доларів США, а станом на момент подачі позову - 25.04.2023 року - 420314, 31 грн.

Відтак позивач вважає, що сума нанесених збитків в результаті затоплення становить 420 314, 31 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги про стягнення 106 822, 77 грн. нарахування різниці курсів гривні, оскільки в розумінні ст.ст. 22, 1166 ЦК України позивачем не доведено, що курсова різниця, у даному випадку, є елементом реальних збитків (шкоди), завданих в результаті затоплення офісного приміщення, розмір яких становить 313 491, 54 грн., що підтверджено відповідними висновками експерта. Крім того, матеріали справи не містять і доказів купівлі вказаного товару у іноземній валюті.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що між сторонами наявне деліктне зобов`язання, а не договірне, відтак позивач безпідставно посилається на доларовий еквівалент розміру матеріальної шкоди.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.

Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18, пункт 31,45) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 (про те, що правовідносини стосовно виконання судових рішень урегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можна застосовувати приписи про цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України)), а також від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15 (про те, що стаття 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 цього Кодексу не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України за наявності деліктних, а не зобов`язальних правовідносин), та вказала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 45 постанови).

Разом з тим, позивач не заявляв вимог про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних, відповідно до статті 625 ЦК України.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Тлумачення змісту статті 23 ЦК України свідчить, що ця норма поширюється на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться у залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, колегія суддів вважає, що з урахуванням ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , у зв`язку із затопленням офісного приміщення, в якому він здійснював підприємницьку діяльність, зазнав душевних страждань та переживань, які проявились у душевних і моральних стражданнях, втраті сну, перебуванні у постійному стресі, тривалому розгляду спору в суді, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди повинен становити 25 000 грн., а не 50 000 грн. як просить позивач.

Щодо позовної вимоги про стягнення упущеної вигоди у розмірі 300 000 грн.

Так, до складу збитків у вигляді упущеної вигоди входять: 1) неотриманні стороною доходи, які вона могла б реально отримати за звичайних обставин якби її право не було порушено; 2) доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною; 3) неодержаний прибуток, на який сторона, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Тобто, під упущеною вигодою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані, а також те, що він міг i повинен був отримати визначені доходи, й тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною i достатньою причиною, яка позбавила його можливості їх отримати.

Подібні за змістом висновки, викладені Верховним Судом України у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, провадження № 14-79цс18, та Верховним Судом у постановах: від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18.

Разом з тим, позивач повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів.

Тобто доказуючи наявність упущеної вигоди, позивач має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання позивачем очікуваних доходів є наслідком його недбалої поведінки, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

На обґрунтування вимог про стягнення упущеної вигоди позивач посилався на те, що внаслідок затоплення він був змушений припинити оренду приміщення і орендувати інше, чим йому було завдано збитків на суму 300 000 грн., оскільки він не зміг здійснювати торговельну діяльність, адже приміщення не могло використовуватись в якості магазину для торгівлі, а весь торговий асортимент був непридатний до продажу.

Однак колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що він міг і повинен був отримати визначені доходи у розмірі 300 000 грн. в результаті своєї підприємницької діяльності, пов`язаної із продажем косметичних товарів, електротоварів тощо, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток.

Крім того, із змісту самої позовної заяви вбачається, що позивач не припиняв торговельну діяльність, оскільки орендував інше приміщення.

Водночас посилання на те, що весь торговий асортимент був непридатний до продажу, фактично стосується завданих позивачу матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку. Проте, саме по собі обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення.

Відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення упущеної вигоди у розмірі 300 000 грн. слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Звертаючись до суду першої інстанції (та в апеляційній скарзі), позивач у позовній заяві заявив вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 80 000 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу у матеріалах справи наявний додатковий договір про надання правничої допомоги, ведення справ в суді, укладений між адвокатом Парубієм І.М. та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.3. Договору сторони дійшли згоди про суму гонорару адвоката за Договором у розмір 80 000 грн., в які входять: а) 40 000 грн. за послуги надані адвокатом клієнту під час проведення фіксації події, підготовки претензійних матеріалів, підготовки до судового процесу; б) 20 000 грн. за послуги надані за участь у судовій справі в суді першої інстанції; в) 10 000 грн. за послуги надані в суді другої інстанції; г) за послуги надані в суді третьої інстанції.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Дослідивши вимогу щодо розподілу судових витрат, додані до неї документи та вирішуючи чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції на загальну суму 80 000 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивача послуг при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. (10 000 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 10 000 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції).

Водночас із аналізу позовної заяви вбачається, що ціна позову становить 770 314, 31 грн., а не 870 314, 31 грн., як вважав позивач, оскільки останнім до ціни позову було помилково включено розмір судових витрат, які він просив стягнути із відповідача на свою користь.

Позовні вимоги задоволено на 41,34 % (318 491, 54 грн. х 100 / 770 314, 31 грн.)

Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 8 268 грн. витрат на правничу допомогу (4 134 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 4 134 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції).

Також відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1% від суми задоволених позовних вимог, що становить 3 184 грн. 91 коп. судового збору за подання позовної заяви та 4 777 грн. 36 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Щодо витрат на проведення експертиз.

Так, позивач просив стягнути 20 000 грн. витрат за проведення експертиз (висновок експерта №2712/1 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження майна, що знаходилось в приміщенні за адресою: вул. І.Франка 20/4 у м. Тернопіль, магазин "Профлайн" від 22.02.2022 року та висновок експерта за результатами проведення додаткового експертного товарознавчого дослідження майна №0103/3 від 10.04.2023 року, проведеного судовим експертом Стециком Ю.М.), що підтверджено відповідними рахунками про оплату №2712/1/1 від 27.12.2021 року та №0103//1/1 від 01.03.2023 року.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 139 ЦПК України регулюється питання витрат, пов`язаних із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз.

Частинами 3-9 вказаної статті встановлено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

За ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи (ч. 1 ст. 108 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16.12.2020 року справа № 824/647/19-а та від 13.07.2021 справа № 640/19089/20.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що витрати за проведення вищезазначених експертиз підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_13 .) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_14 .) 313 491, 54 грн. майнової шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди, завданої залиттям приміщення магазину.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_13 .) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_14 .) 3 184 грн. 91 коп. судового збору за подання позовної заяви та 4 777 грн. 36 грн. судового збору за подання апеляційної скарги; 8 268 грн. витрат на правничу допомогу та 20 000 грн. витрат за проведення експертиз.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.