Справа № 331/6567/25
Провадження № 2/331/3747/2025
УХВАЛА

іменем України

01.12.2025

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Фісун Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви

громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 , громадянина держава Ізраїль ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в:

10 листопада 2025 року до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса), ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про визнання батьківства.

19.11.2025 року ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя позовну заяву залишено без руху надано строк для усунення недоліків.

28.11.2025 року на виконання ухвали суду заявником надано уточнену позовну заяву громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 , громадянина держава Ізраїль ОСОБА_2 до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса), ОСОБА_3 про визнання батьківства. Просить прийняти дану позовну заяву до розгляду. Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Олександрівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, а саме: записавши ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_4 (після зміни прізвища - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 (після зміни прізвища - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, вивчивши позовну заяву, додані до неї матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно дост.124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із пунктом 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, як це визначено частиною 1ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Є два види визначення підсудності: а) однозначно визначена законом підсудність, б) альтернативна підсудність. Щодо однозначного визначення підсудності, то процесуальним законом визначено підсудність за загальним правилом: за зареєстрованим місцем проживання/перебування відповідача. Така підсудність встановлюється імперативно для всіх цивільних справ, окрім тих, для яких встановлено виключну підсудність (ст. 30 ЦПК), або конкретно передбачено іншу підсудність (ст.ст. 26, 29 ЦПК). Щодо альтернативного визначення підсудності, то це означає, що у певних, конкретно передбачених законом випадках позивачу надається право вибору підсудності: або за загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК, або за підсудністю, визначеною альтернативно в ст. 28 ЦПК).

Стаття 28 ЦПК не передбачає альтернативної підсудності для позову про оспорювання батьківства, тому територіальна юрисдикція позову про визнання батьківства визначається за загальним правилом - за статтею 27 ЦПК - за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесіє позивачі відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі звертаються із позовною заявою до ОСОБА_3 , Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Процедура визнання батьківства встановлена статтями 128, 129 СК України та полягає у визначенні спорідненості між батьком та самою дитиною у судовому порядку.

Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Наведені норми кореспондуються з приписами п. 4, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Частиною 9 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №19998913 від 12.11.2025 року відомості щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_3 .

Згідно відповіді департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 12.11.2025 року інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , в реєстрі територіальної громади міста Запоріжжя відсутня.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаючи, що предметом позову є оспорювання (визнання) саме батьківства, суд встановив, що основним відповідачем у справі є ОСОБА_3 , як особа, яка в органі ДРАЦС внесена до запису про батьківство дитини.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що докази місця реєстрації (постійного проживання) вказаної особи на території Олександрівського району міста Запоріжжя відсутні.

Встановлено також, що разом із вимогою про визнання батьківства позивач просить внести зміни до актового запису про народження дітей.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) не має правового відношення до дитини чи ймовірного батька. Якщо батьківство не встановлюється добровільно, питання вирішується через суд, де відповідачем виступає особа, яка, за твердженнями позивача, є батьком дитини.

Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до положень ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у

ст.ст. 126, 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Отже суддя вважає, що цивільна справа про встановлення батьківства повинна розглядатися саме за місцем проживання Відповідача ОСОБА_3 , як особи, яка в органі ДРАЦС внесена до запису про батьківство дітей.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Оскільки останнє відоме місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 та позивачем не доведена наявність підстав для розгляду справи Олександрівським районним судом міста Запоріжжя, тому вважаю, що вказана цивільна справа підсудна Хортицькому районному суду міста Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 353 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Матеріали цивільної справи № 331/6567/25 за позовом громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 , громадянина держава Ізраїль ОСОБА_2 до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_3 про визнання батьківства передати за підсудністю на розгляд до Хортицького районного суду міста Запоріжжя (пр. Ювілейний, 33, м. Запоріжжя).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 01 грудня 2025 року.

Суддя Н.В. Фісун