ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м.Суми

Справа №950/231/24

Номер провадження 22-ц/816/1219/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»,

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 травня 2024 року, в складі судді Косолапа В.М., ухвалене у м. Лебедин,

в с т а н о в и в:

25 січня 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 вересня 2018 року на підставі кредитного договору № 402 відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 13716 грн, який в подальшому було збільшено до 47288,92 грн. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 01 грудня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 52479,60 грн, з яких: 32057,03 грн заборгованість за кредитом; 20422,57 грн заборгованість за процентами, яку банк просив стягнути на свою користь та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 09 травня 2024 року позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 19092,76 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 881,30 грн.

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що банком надані належні та допустимі докази, які свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача всієї суми, заявленої у позові.

Зазначає, що відповідач в Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб підтвердив під розпис факт ознайомлення та згоди з Умовами кредитування, підписав Паспорт споживчого кредиту, тобто прийняв публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування. Умовами Заяви передбачена конструкція правовідносин між відповідачем і банком шляхом підписання Заяви та приєднання відповідача до Договору комплексного банківського обслуговування публічної частини договору, що відповідає приписам ст.ст. 207, 633 ЦК України.

Боржник отримав кредитну картку, користувався кредитними коштами, за його заявою кредитний ліміт збільшувався і він погоджувався з таким збільшенням користуючись кредитними коштами.

Відповідач не скористався передбаченим ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» правом протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту.

Доводить, що розрахунок заборгованості є обґрунтованим та підтверджується банківською випискою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Логвіненко Є.В., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що за оскаржуваним рішенням суду відкрите виконавче провадження і відповідач щомісячно вносить платежі на погашення заборгованості.

Вказує, що банком не надано доказів узгодження між сторонами розміру процентної ставки, посилання на Договір комплексного банківського обслуговування не є підтвердженням узгодженої суми процентів. Також не надано доказів щодо строку дії картки. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме вказану Публічну пропозицію розумів відповідач та ознайомився з нею і погодився, підписуючи відповідні заяви. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення однієї сторони (банку), тому до цих правовідносин не можна застосовувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України. Звертає увагу, що ознайомлення із паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

Наявність розрахунку заборгованості за кредитним договором ще не є підставою для задоволення позову, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та умови кредитування є внутрішніми банківськими документами та не містять відомостей для перевірки судом факту видачі кредитної картки, її строку дії, правильності нарахування відсотків. Заперечує інформування відповідача банком про збільшення кредитного ліміту, а тому є неправомірною вимога про стягнення суми більшої, ніж зазначена у заяві на приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписав Заяву № 402 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у якій просив відкрити на його ім`я рахунок у гривнях № НОМЕР_1 та надати кредитну картку, встановити кредитний ліміт у сумі 12700,00 грн. Реальна річна ставка 57,69 %. Вказана орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 15864,46 грн. Зазначено, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки (а.с. 15).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін; умовами передбачено сплату 47,86 % річних за його використання та реальну річну процентну ставку 57,69 % річних (а.с. 16).

ОСОБА_1 підписавши Заяву № 402 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб підтвердив той факт, що він ознайомлений з Договором комплексного банківського обслуговування, Тарифами банку та цілком згодний, всі умови Договору комплексного банківського обслуговування йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Також ОСОБА_1 засвідчив, що отримав від банку примірник Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування № 402 від 21 вересня 2018 року.

Відповідно до п. 5.1.7 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим Договором (а.с. 21-37).

У подальшому встановлений відповідачу кредитний ліміт був збільшений до 47288,92 грн (а.с. 51).

Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що він користувався кредитними коштами у період з 21 вересня 2018 року по 04 червня 2020 року, що також не заперечується представником відповідача. Зокрема рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 розпочинається з 25 вересня 2018 року та до моменту звернення позивача до суду простерігається активне використання відповідачем кредитних коштів, в тому числі: придбання товарів, зняття коштів в банкоматах тощо (а.с. 56-62).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 402 від 21 вересня 2018 року станом на 01 грудня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає 52479,60 грн, з яких: 32057,03 грн заборгованість за кредитом; 20422,57 грн заборгованість за відсотками (а.с. 52-55).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що між сторонами було укладено договір споживчого кредиту із досягненням згоди щодо усіх істотних умов кредитування, про які зазначає банк. Нарахування відсотків за кредитним договором є безпідставним та необґрунтованим, тому врахувавши різницю між сумою фактично використаних кредитних коштів 47288,92 грн, і сумою сплаченою на погашення кредиту 28196,16 грн, дійшов висновку, що заборгованість за фактично отриманою і не поверненою відповідачем сумою кредитних коштів (тіло кредиту) становить 19092 грн 76 коп. (47288,92 грн 28196,16 грн), а нараховані банком проценти не підлягають стягненню.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач в Заяві № 402 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб підтвердив під розпис факт ознайомлення з умовами кредитування, у тому числі з Тарифами банку, погодився з ними та зобов`язався виконувати.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з умовами кредитування в АТ «ПУМБ» і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 643 ЦК України, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Згідно з ч. 3 ст. 645 ЦК України, за згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 та ч. 1 ст. 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною та безумовною.

Доказом наявності факту виконання позивачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів.

Позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, - фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією), тому повинен сплачувати процентну ставку.

До матеріалів справи додано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб, Паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка. Паспорт продукту підписано боржником.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: процентна ставка, тип процентної ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

Підписавши вказану Заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та Паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Паспорт кредиту оформлено у відповідності до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування» і строк кредиту зазначається у розділі 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» підрозділі «Строк кредитування» де зазначено строком кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін.

У розділ 7 Паспорту визначено: «Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо» дане зазначення є обов`язковим і говорить про той факт, що кредитодавець вправі самостійно визначати розмір кредитного ліміту на картці, виходячи із фінансового стану позичальника та його історії обслуговування в банку. Жодним чином дане посилання не змінює основні умови кредитування такі як строк, відсоткову ставку, відповідальність за порушення, право дострокового погашення, інше.

Згідно з розділом 4 Паспорту: «Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит» дійсно реальна відсоткова ставка може змінюватись. Однак вона змінюється в любому кредитному договорі, оскільки в разі порушення позичальником умов кредитування до нього застосовуються штрафні санкції підвищена відсоткова ставка, пеня, тощо, і всі ці нарахування змінюють реальну відсоткову ставку, яка може бути мінімальною і складатись лише з самих відсотків у випадку сумлінного виконання позичальником своїх обов`язків.

Таким чином, умови Паспорту споживчого кредиту відповідають положенням Закону України «Про споживче кредитування». На підтвердження вірності розрахунку банк надавав банківську виписку.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він відповідає умовам договору, та вважає, що наявні правові підстави для стягнення заборгованості з боржника за кредитом та за відсотками у повному обсязі. Обов`язок повернути кредит та сплатити відсотки відповідачем не спростований.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості станом на 01 грудня 2023 року за кредитним договором № 402 від 21 вересня 2018 року підлягають задоволенню у повному розмірі у сумі 52479,60 грн, де: 32057,03 грн заборгованість за кредитом; 20422,57 грн заборгованість за відсотками, а тому рішення суду першої інстанції, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову та апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає компенсації 2422,40 грн фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 4542 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 402 від 21 вересня 2018 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) заборгованість за кредитним договором № 402 від 21 вересня 2018 року станом на 01 грудня 2023 року у розмірі 52479,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) судові витрати у сумі 2422,40 грн за подання позову та у сумі 4542 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов