Житомирський апеляційний суд
Справа №278/6780/24 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/6780/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КредитКапітал»

на рішення Житомирського районного суд Житомирської області від 07 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М.

встановив:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3428175 від 31.01.2023 в розмірі 110 499,13 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та на професійну правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 31.01.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3428175, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків в розмірі 2,00% в день. В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору №3314540.

21 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу №21/02/2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3428175 від 31.01.2023, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 .

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на час звернення до суду становить 110 499,13 грн.

Рішенням Житомирського районного суд Житомирської області від 07 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №3428175 від 31.01.2023 в розмірі 19 999,92 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту, а також судовий збір у сумі 438,45 грн. та витрати на професійну правову допомогу у сумі 1 000,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності належних доказів обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором. Так згідно наданого стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума нарахованих процентів станом на 21.02.2024 склала 130 799,21 грн.; сплачено Клієнтом 40 300,08 грн.; залишок тіла кредиту 19 999,92 грн.; залишок процентів до сплати 90 499,21 грн.; загальна заборгованість 110 499,13 грн. При цьому Товариство діяло добросовісно та не нараховувало штрафні санкції, дотримуючись п.6 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування», що також відповідає положенням Договору (п.6.3, п.6.4, п.6.5). Таким чином, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість нарахування процентів є безпідставним, оскільки умови Договору та розрахунок заборгованості чітко підтверджують правомірність дій Товариства.

Також звертає увагу, що ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить посилання на те, що положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним. Отже, вказана норма законодавства передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості. Позичальником не пред`явлено вимоги про визнання умов договору недійсними, щодо установлення розміру процентної ставки. Вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у договорі №3428175 від 31.01.2023 року, підписаний сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Умови договору викладено чітко та з повною інформацією стосовно умов кредитування, з якими відповідач погодився, підписавши договір, і додаткових заперечень щодо цих умов він не заявляв. Вказані обставини суд першої інстанції в повній мірі не врахував, та як наслідок, прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог частково.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ФК «КредитКапітал», а рішення Житомирського районного суд Житомирської області від 07 серпня 2025 року - залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 31.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3428175, який було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису позичальника Е432 19:50:26 (а.с.15-33).

Згідно з п.1.1 зазначеного договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Згідно з п.п 1.2., 1.3. вказаного договору клієнту надається кредит у розмірі 20 000,00 грн. на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідно до п.1.4 договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:

- пункт 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору;

- 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,40% в день та застосовується на таких умовах.

Якщо клієнт до 02.03.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Згідно п.1.5 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 9044,98% річних, 1.5.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9044,98% річних.

Відповідно до п.1.6. договору загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 164 000,00 грн. (пункт 1.6.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 15 400,00 грн. (пункт 1.6.2.).

Згідно п.2.1-2.5 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту; сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору; кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) реквізитами, згідно з п. 2.1. договору; кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів за кредитом.

Відповідно до п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежі їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів.

Згідно п.4.4. договору у разі затримання клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачено Графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.

Також сторонами договору погоджено Графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується Додатком №1 до договору № 3428175 від 31.01.2023 (а.с.34-42).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 02.07.2023 року, підписаного кредитодавцем ТОВ «Лінеура Україна» та позичальником ОСОБА_1 , відповідач проінформований про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту (а.с.43-46).

Умови кредитного договору № 3428175 від 31.01.2023 відповідають наданій ОСОБА_1 інформації в паспорті споживчого кредиту інформації, яка є чинною на момент укладення кредитного договору.

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, перерахувавши відповідачу через сервіс онлайн платежів ТОВ «Пейтек Україна» кредитні кошти.

З інформаційної довідки №66 від 22.02.2024 року, наданої для ТОВ «Лінеура Україна», слідує, що ТОВ «Пейтек Україна» надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ та отримало Ліцензію Національного банка України; між «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна» укладено договір на переказ коштів №210222-1 від 21.02.2022; відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 31.01.2023 19:52:09 на суму 20 000,00 грн., маска картки № НОМЕР_1 (а.с.47).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3428175 від 31.01.2023, наданим позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором за період з 31.01.2023 по 21.02.2024 складає 110 499,13 грн., з яких: 19 999,92 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 90499,21 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.48-61).

Із наданого розрахунку, вбачається, що відповідачем добровільно було сплачено частину боргу, а саме: 15.02.2023 у сумі 1 200,00 грн., 03.03.2023 1 600,00 грн., 22.03.2023 7 600,00 грн., 26.03.2023 1 600,00 грн., 07.04.2023 4 800,00 грн., 17.04.2023 4 000,00 грн., 09.05.2023 8 800,00 грн., 03.06.2023 10 000,00 грн., 10.07.2023 700,00 грн., на загальну суму 40 300,00 грн., які позивачем зараховано як проценти сплачені за користування кредитом у сумі 40 300,00 грн. та 0,08 грн. як тіло кредиту, які під час розгляду справи не були спростовані стороною відповідача.

21 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21/02/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Згідно п. 6.2.3. вказаного вище договору права вимоги переходять до фактора з моменту зарахування грошових коштів у повному обсязі в розмірі, визначеному в п.7.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (а.с. 64-69).

У відповідності до наявних в матеріалах справи витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21/02/2024 від 21.02.2024, платіжної інструкції, акта приймання-передачі Реєстру боржників від 21.02.2024 до договору факторингу № 21/02/2024 від 21.02.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3428175 від 31.01.2023 на загальну суму 110 499, 13 грн. (а.с.70-72).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих стороною позивача доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів, що у свою чергу відповідно до закону та умов договорів є підставою для стягнення з відповідача на користь кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за тілом кредиту в сумі 19 999,92грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 90 499,21 грн. не є співмірною сумі кредиту у 20 000,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а тому вважав за необхідне обмежитись розміром добровільно сплачених відповідачем коштів в сумі 40 300,00 грн., які були віднесені позивачем на погашення відсотків, що у цій справі є більш достатнім розміром суми заборгованості за відсотками, які підлягали до стягненню з ОСОБА_1 .

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір процентів, які просить стягнути позивач з відповідача не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами.

У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).

Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 9.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 7.10.2020 у справі № 132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, «що під час розгляду справи суд апеляційної інстанції не спростував доводів ОСОБА_1 щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення, зазначивши лише про те, що позичальник із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не звертався. При цьому відсутність такого позову не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у цій справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів».

З огляду на зазначене, враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3428175 від 31.01.2023 за відсотками в сумі 90 499,21 грн. не є співрозмірною сумі кредиту за договором в розмірі 19 999,92 грн., є непропорційно великою сумою відсотків, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому суд першої інстанції обґрунтованого обмежився розміром добровільно сплачених відповідачем коштів на погашення відсотків в розмірі 40 300,00 грн., що у цій справі є більш достатнім розміром суми заборгованості за відсотками, які підлягали до стягненню з ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КредитКапітал» залишити беззадоволення, а рішення Житомирського районного суд Житомирської області від 07 серпня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2025 року.

Головуючий Судді