Номер провадження 2/201/5319/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Овчаренка Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та поділ майна,

встановив:

До Соборного районного суду міста Дніпра за підсудністю з Індустріального районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якій позивач просить суд:

-розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладений шлюб зареєстрований 24 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що складено відповідний актовий запис № 210;

-виділити зі спільного майна подружжя у власність ОСОБА_1 транспортний засіб марки TOYOTA модель COROLLA, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ;

-припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на транспортний засіб марки TOYOTA модель COROLLA, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 139 589,01 (сто тридцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 01 коп. грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалами суду від 14 жовтня 2025 року від 29 жовтня 2025 року підготовче засідання було відкладене.

У судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву, в якій повністю підтримала позов в частині розірвання шлюбу та просила його задовольнити, в частині поділу спільного майна подружжя, затвердити укладену та підписану сторонами мирову угоду від 29 жовтня 2025 року, разом із спільною заявою про укладення мирової угоди. Просила провадження у справі в частині поділу майна закрити, розглянувши справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій повністю визнав позов в частині розірвання шлюбу та просив суд затвердити мирову угоду, укладену між сторонами від 29 жовтня 2025 року щодо поділу майна подружжя разом із спільною заявою про укладення мирової угоди. Просив закрити провадженні у справі в цій частині, розглянувши справу без його участі.

Ухвалою суду від 20 листопада 2025 року провадження у справі в частині поділу спільного майна подружжя закрите у зв`язку з затвердженням між сторонами мирової угоди.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Судом установлено, що 24 листопада 2007 року, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, що зареєстрований 24 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №210, та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 . Після одруження дружина залишила дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » (а.с. 18 зворот).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18). Спір про його місце проживання відсутній.

З матеріалів справи та заяв по суті спору вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось, були втрачені взаємні почуття. Відносини фактично припинені та спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Подальше збереження сім`ї є неможливим, недоцільним табуде суперечити інтересам сторін.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить задовольнити, оскільки примирення між сторонами неможливе, сторони подружніх відносин не підтримують, сім`я фактично не існує та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки їх розподіл визначений сторонами у мировій угоді, яка затверджена судом.

З огляду на викладене, на підставі статей 104, 105, 110 СК України, керуючись статтями ст.7, 12, 13, 76, 263, 264, 265, 272, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №210, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його підписання або проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.В. Давидовська