Справа № 212/1372/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - судді Зіміна М.В., секретаря судового засідання Пелешенко К.В., в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги,

встановив:

18 лютого 2022 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2013 року по 30.11.2021 року у розмірі 29194,43 грн., по платі за абонентське обслуговування за період 01.11.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 7,01 грн., які просить стягнути з відповідачів, також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат у розмірі 11360,32 грн., 3% річних у розмірі 3059,15 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати в сумі 2481,00 грн.

15 квітня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14 червня 2022 року судом ухвалено заочне рішення по справі.

15 квітня 2025 року заочне рішення суду від 14 червня 2022 року скасовано та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08 травня 2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_1 з 01.01.2016 вибула на постійне проживання у м. Одеса, а тому остання не може нести жодної відповідальності за борги за житлово-комунальні послуги за спірний період. Окрім цього представник відповідача заявляє про застосування строків позовної давності до вимог зі стягнення заборгованості за період з 01.10.2013 по 01.01.2016.

Ухвалою від 22 жовтня 2025 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 його спадкоємця малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_1 .

Представник позивача до суду не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі до судового засідання не з`явились, заяв або клопотань про поважність нез`явлення до судового засідання до суду не подавали.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 11.12.2007 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 1242/05 від 16.03.2022.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11.12.2007 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 1241/05 від 16.03.2022.

За адресою АДРЕСА_1 АТ «Криворізька теплоцентраль» надаються житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлової квартири опалювальної площі 39 кв.м., де мають відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Суворівський» від 08.10.2024 за № 33/24, ОСОБА_1 постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 без зазначення номера квартири з 01.01.2016.

За положенням ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за отримані послуги з централізованого опалення та мають заборгованість за період з жовтня 2013 року по листопад 2021 року (включно) в загальному розмірі 29194,43 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком.

Також ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не внесена плата за абонентське обслуговування за період з 01 листопада по 30 листопада 2021 року в загальному розмірі 7,01 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки неправомірними діями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Оскільки відповідачами несвоєчасною сплатою послуг з постачання теплової енергії завдано збитків, тому згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, відповідачі мають нести зобов`язання зі сплати 3% річних, інфляційних втрат та пені.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач ОСОБА_3 помер.

Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво, у справах, де таке правонаступництво допускається, у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, однак лише за умови, що смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

З наданої суду копії спадкової справи № 155/2024 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 вбачається, що спадщину прийняла малолітня дочка померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діяла законний представник - матір ОСОБА_1 .

Так, представник відповідача адвокат Тодорова О.М. звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Під час дії карантину строки, передбачені ст.ст.257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, що передбачено в п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Карантин було встановлено з 12.03.2020 по 01.07.2023.

З врахуванням продовження строку позовної давності на строк дії такого карантину у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, наданих з квітня 2017 року не спливла та продовжується на строк дії карантину.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , були зареєстрованими у спірному періоді за адресою: АДРЕСА_1 , а отже в силу положень ст. 156 ЖК України повинені нести витрати по утриманню квартири, зокрема оплати послуг з теплопостачання, як фактичні споживачі таких послуг.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 помер після набуття ним статусу сторони у справі, правовідносини зі слати житлово-комунальних послуг допускають правонаступництво, а тому відповідачем за зобов`язаннями померлого відповідача є його спадкоємець - дочка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_1 .

З урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання за період з квітня 2017 року по листопад 2021 року в розмірі 19 514,07 грн., компенсація за інфляцією в розмірі 2646,48 грн., 3% річних в розмірі 1297,70 грн., плата за абонентське обслуговування в розмірі 7,01 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України визначають, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2481,00 грн, відповідачем сплачено судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 605,60 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позову та покладенням судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за можливе зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 728,93 грн. (2481,00 грн. х 53,79% - 605,60 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст. 4,12, 55, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та від імені малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості в розмірі 23465,26 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 728,93 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 14 листопада 2025 року.

Суддя: М. В. Зімін