Справа № 464/5685/24
пр.№ 2/464/400/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Рейман В.С.,

за участю: представника позивача Німченко А.Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за договором №662 від 19.03.2021 у розмірі 30 155,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.03.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» укладено договір про надання фінансових послуг №662, за умовами якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 3 000,00 грн., а останній зобов`язався кредит повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за укладеним договором, надавши позичальнику кредитній кошти. Проте, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 01.12.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримало право вимоги за кредитним договором №662 від 19.03.2021. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-03/2023/01, за яким позивач отримав право вимоги за кредитним договором №662 від 19.03.2021. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за вказаним кредитним договором перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у загальному розмірі 30 155,00 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

23.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Заперечення обґрунтовує тим, що жодних договорів із ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» не укладала, а відомості у кредитному договорі №662 від 19.03.2021 вказано дані про номер мобільного телефону та електронну адресу, які їй не належать. Крім того, з доданої до матеріалів позову інформативної довідки про переказ грошових коштів неможливо встановити отримувача таких коштів, будь-яких карток у Спортбанку/Оксибанку не відкривала, картка НОМЕР_1 їй не належить. Зазначає, що не підписувала такого договору електронним цифровим підписом, їй невідомо, хто міг укладати вказаний договір.

08.10.2024 через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, подані представником позивача ОСОБА_2 , відповідно до яких зазначає, що оскільки відповідачем до відзиву на позовну заяву не додано жодного доказу, який б підтверджував вчинення відносно неї шахрайських дій, що б звільняло її від відповідальності, а також того, що остання оспорювала кредитний договір, такий визнано судом недійсним, відтак в силу ст. 204 ЦК України договір підлягає виконанню. Посилання відповідача на відсутність у неї електронного цифрового підпису, що унеможливлює підписання нею кредитного договору є безпідставними, оскільки такий договір підписувався позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, шляхом СМС-повідомлення, надісланого на вказаний останнім номер телефону, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, сторонами вчинено усі необхідні дії, з метою укладення кредитного договору, а відповідачем доказів протилежного не надано, позикодавець виконав свої зобов`язання за таким, відтак посилання, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.10.2024 постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 03.01.2025 клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксі Банк» (м. Львів, вул. Газова, 17) інформацію про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відкритих/закритих рахунків, банківських карток за період з січня 2019 року до теперішнього часу, а також про порядок відкриття/закриття таких рахунків та карток.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.04.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено, витребувано у ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» (місцезнаходження: Київська обл., Бучанський р-н, м. Ірпінь, вул. Поезії, 2, оф. 10, ) повний номер картки із листа ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 04.07.2024 про перерахунок 19.03.2021 3 000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 згідно договору №662, позичальник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.04.2025 у задоволенні клопотання представника позивача Ткаченко М.М. про витребування доказів у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» відмовлено.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.08.2025 застосувати до ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» захід процесуального примусу у вигляді штрафу та постановлено стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.09.2025 клопотання представника позивача Ткаченко М.М. про витребування доказів задоволено частково, Витребувати у АБ «УКРГАЗБАНК» інформацію про те, чи відкривалась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжна картка № НОМЕР_3 (віртуальна або фізична), а також докази зарахування 19.03.2021 на платіжну картку № НОМЕР_3 кредитних коштів у розмірі 3 000,00 грн., шляхом надання виписки за період з 19.03.2021 до 23.03.2021, в решті вимог відмовлено.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 16.10.2025 розгляд справи відкладено на 14.00 год. 05.11.2025.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.11.2025 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів відмовлено.

Представник позивача Німченко А.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що наведені у позовній заяві та письмових поясненнях, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

19.03.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №662, шляхом підписання такого договору позичальником електронним підписом, відтвореним одноразовим ідентифікатором V7, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України).

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 висловлено правову позицію, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Беручи до презумпцію правомірності правочину, за відсутності доказів на спростовання факту укладення кредитного договору, можливого вчинення відносно відповідача шахрайських дій, прийнятих за вказаним фактом рішень, відсутність даних про те, що кредитний договір сторонами оспорювався, визнавався судом недійсним, суд вважає такий правочин правомірним та таким, що породжує права та обов`язки, які підлягають сторонами до виконання, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

01.12.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу 1-12, відповідно до умов якого та згідно з платіжним дорученням, реєстром боржників від 01.12.2021, актом приймання-передачі реєстру боржників, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги за договором про надання фінансових послуг №662 від 19.03.2021.

10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого та згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників, акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023, реєстру боржників, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за договором про надання фінансових послуг №662 від 19.03.2021.

Водночас, вирішуючи спір щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості за договором про надання фінансових послуг №662 від 19.03.2021 у розмірі 30 155,00 грн., суд виходить з наступного.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

За умовами договору про надання фінансових послуг №662 від 19.03.2021 товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит у розмірі 3 000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (п. 1.1 договору).

На доведення факту виконання ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивачем надано лист ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 04.07.2024, з якого вбачається, що товариством 19.03.2021 було здійснено переказ коштів у розмірі 3 000 грн. за договором №662 на номер картки НОМЕР_1 , власник карти банк спортбан/оксибанк. Інформація про власника карти, отримувача коштів відсутня.

Надаючи оцінку такому доказу, суд зазначає, що інформація, що міститься у вказаному документі, не може бути належним доказом виконання позикодавцем своїх зобов`язань, оскільки не є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, з такого доказу не вбачається можливим встановити отримувача переказу.

Як вбачається із відповіді АТ «ОКСІ БАНК» від 09.01.2025, на ім`я ОСОБА_1 будь-які рахунки, в тому числі карткові, у вказаній банківській установі не відкривались.

Згідно з інформацією, надано ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на ухвалу суду про витребування доказів, встановлено повний номер банківської картки, на яку було здійснено транзакцію, НОМЕР_3 , банк-емітент картки АБ «УКРГАЗБАНК».

Разом з тим, як вбачається із відповіді АБ «УКРГАЗБАНК» від 23.09.2025, наданої в порядку витребування доказів, ОСОБА_1 відсутня як зареєстрований клієнт у вказаній банківській установі.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів учасників судового процесу (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). На суд покладено обов`язок створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи, зокрема, в результаті здійснення судом і особами, які беруть участь у справі, доказування і пізнання у встановленому процесуальному порядку. Особливість доказування полягає в тому, що воно є як правом, так і обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування.

Беручи до уваги встановлені обставини, за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів надання відповідачу ОСОБА_1 грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, відсутні підстави вважати, що саме у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» грошових коштів, відтак суд приходить переконання про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, відтак у позові слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча Сабара Л.В.