Номер провадження 2/404/3102/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась із даним позовом, з урахуванням уточненої позовної заяви, в обґрунтування якого посилалась на те, що у період з 23 серпня 2016 року по 12 вересня 2023 року та з 20 листопада 2023 року по 05 березня 2024 року вона знаходилась у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса». Наказом №ZOO/17/11/001 від 17 листопада 2023 року її прийнято на роботу з 20 листопада 2023 року в Департамент роздрібної торгівлі та продажів старшим касиром торгового залу. Наказом №ZOO/04/03/002 від 04 березня 2024 року позивача звільнено 05 березня 2024 року за угодою сторін.

В день звільнення в порушення вимог передбачених КЗпП України відповідач не провів повний розрахунок, не виплативши заборгованість по зарплаті та компенсацію за невикористані дні відпустки.

На звернення позивача з проханням здійснити розрахунок підприємство жодним чином не реагує.

Вказано, що під час її знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована 41 854,69 грн., але не виплачена заробітна плата у розмірі 36 578,18 грн. Обчислення середньої заробітної плати для визначення середньоденного заробітку проводиться виходячи з окладу 7150 грн. шляхом ділення на кількість робочих днів. У березні 2024 року 21 робочий день, середній заробіток за один робочий день становить 340,48 грн. працівника було звільнено 05 березня 2024 року. Згідно табелю робочого часу за березень 2024 року було відпрацьовано 3 робочі дні за березень 2024 року. сума невиплаченої заробітної плати за березень 2024 року становить 1021,44 грн. (340,48 грн. *3 роб. дні).

Нараховано всього 41854,69 грн. з урахуванням податків за період роботи з листопада 2023 року по лютий 2024 року. Виплачено 6297,95 грн.(чистими на руки 5069,85 грн.) за листопад 2023 року. Тобто борг по заробітній платі: за період роботи з 20 листопада 2023 року по 29 лютого 2024 року складає 35 556,74 грн., за 5 календарних дні березня 2024 року складає 1021,44 грн. Всього сума боргу по заробітній платі за весь період роботи з 20 листопада 2023 року по 05 березня 2024 року складає 36 578,18 грн.

Наказом №ZOO/04/03/002 від 04 березня 2024 року позивачу передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 7 календарних днів, а саме за 2023 рік 3 календарних дні та за 2024 рік 4 календарних дні. За 7 календарних днів невикористаної щорічної відпустки відповідач не виплатив компенсацію у сумі 2833,95 грн.

Враховуючи вказане, просила суд стягнути з товариства заборгованість по заробітній платі у розмірі 36 578,18 грн. за період роботи з 20 листопада 2023 року по 05 березня 2024 року та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2833,95 грн. за період роботи з 20 листопада 2023 року по 05 березня 2024 року.

У поданій окремо заяві позивач просила суд поновити їй строк на звернення до суду із заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошової компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалою судді від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, представник відповідача подав відзив, де вказував, що борг відповідача перед позивачем по зарплаті, включаючи компенсацію за невикористану відпустку становить 31 969,74 грн., що підтверджується розрахунковими листами. Додавав, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Враховуючи викладене, ТОВ «Дієса», будучи під дією форс-мажорних обставин, отримало від Київської торгово-промислової палати сертифікат № 3000-24-0827 від 23.04.2024 року, що підтверджує обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань відповідача.

При цьому в сертифікаті № 3000-240827 від 23 квітня 2024 року визначено початок дії форс-мажорних обставин з 12 березня 2022 року, що охоплює період дії трудових правовідносин між сторонами, які припинені за згодою сторін.

Отже, з 12 березня 2022 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків, як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких відповідач з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання перед позивачем щодо затримки розрахунку при звільненні, про що його було попереджено.

Крім того ТОВ «Дієса» розпочало процедуру затвердження плану санації до відкриття провадження про банкрутство через борг перед кредиторами в сумі біля 2,5 млд. грн., який був затверджений 24.04.2024 року Господарським судом м. Києва, рішення якого залишено без змін.

Також 23.10.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці здійснено позапланову перевірку ТОВ «Дієса» щодо дотримання законодавства про виплату зарплати.

Однак рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності генерального директора ТОВ «Дієса» за ч. 1 ст. 41 КУпАП було закрито справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення через підтвердження встановлення фактів дії обставин непереборної сили.

Також посилався на рішення Київського апеляційного суду по справі №757/2043/24-ц щодо відсутності підстав для стягнення середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні за наявності сертифікату № 3000-240827 від 23 квітня 2024 року Київської торгово-промислово палати про форс-мажорні обставини.

Ухвалою судді від 07 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

15 серпня 2025 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою суду від 19 серпня 2025 року прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог.

Позивач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про відпустки» установлюється, зокрема, такий вид щорічної відпустки, як основна відпустка (ст. 6 цього Закону).

При цьому за змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

На підставі ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (ст. 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч. 1 ст. 117 КЗпП, тобто не більш як за шість місяців.

Відповідно до ст. 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, оскільки позивач не одержував до подачі даного позову письмового повідомлення від відповідача про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, то суд дійшов переконання, що позивач не пропустила строки для звернення до суду із даним позовом до ТОВ «Дієса».

Судом установлено, що з 23 серпня 2016 року по 12 вересня 2023 року та з 20 листопада 2023 року по 05 березня 2024 року позивач знаходилась у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса».

Наказом №ZOO/04/03/002 від 04 березня 2024 року ОСОБА_1 звільнено з 05 березня 2024 року за угодою сторін. При цьому, визначено, що позивач має отримати компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Відповідно до розрахункових листів, наданих суду ТОВ «Дієса», вбачається, що борг перед позивачем по заробітній платі, включаючи компенсацію за невикористану відпустку становить 31 969,74 грн.

Отже, суд встановив, що ТОВ «Дієса» не виконало свого обов`язку перед позивачем з проведення розрахунку в день звільнення з виплати боргу по зарплаті та грошової компенсація за не використані дні щорічної відпустки.

Таким чином, ТОВ «Дієса» наразі має борг перед позивачем з виплати зарплати.

Враховуючи встановлені обставини, суд при цьому не бере до уваги наданий позивачем розрахунок боргу, оскільки даний розмір був спростований наявними матеріалами справи.

Отже, судом було встановлено, що ТОВ «Дієса» не виплатило ОСОБА_1 перед звільненням суми боргу по зарплаті та за невикористані дні відпустки на загальний розмір 31 969,74 грн.

Суд при цьому зауважує, що нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку наявності обставин непереборної сили.

Отже, положення ч. 1 ст. 617 ЦК України не можуть бути підставою для звільнення ТОВ «Дієса» від обов`язку виплатити позивачу невиплачену при звільнені зарплату.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 жовтня 2022 року по справі № 905/857/19.

Таким чином, суд не приймає до уваги долучений до відзиву представником ТОВ «Дієса» сертифікат № 3000-240827 від 23.04.2024 року про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Київської торгово-промислової палати, копії рішень від 7 лютого 2024 року та від 1 серпня 2024 року Господарського суду міста Києва по справах № 910/14555/23 та № 910/2735/24 про стягнення з Російської Федерації на користь ТОВ «Дієса» збитків, а також ухвалу від 24.04.2024 року Господарського суду міста Києва по справі № 910/3368/24 про затвердження плану санації ТОВ «Дієса» до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Також суд не приймає до уваги долучену до відзиву представником відповідача копію постанови Київського апеляційного суду по справі № 757/2043/24-ц від 22 липня 2024 року, оскільки позивач не ставить питання перед судом про стягнення з ТОВ «Дієса» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

Враховуючи викладене вмотивування, за відсутності доказів проведення оплати відповідачем позивачу встановленої судом суми боргу, визнану представником ТОВ «Дієса», то суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок боргу із зарплати та компенсації за невикористані дні відпустки загалом 31 969,74 грн. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з вказаної суми.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з ТОВ «Дієса» на користь держави підлягає стягненню також судовий збір, від сплати якого за законом звільнено позивача при подані даного позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористані дні відпустки в загальному розмірі 31 969,74 грн. без відрахування з такої суми обов`язкових платежів та внесків.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь держави судовий збір в сумі 1 211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса», місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 45, .

Повний текст судового рішення складено 27.11.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова