Справа №303/5206/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Курах Л.В.

секретар судового засідання Гейруш Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року у справі №303/12235/23 клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задоволено та звільнено ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілим ОСОБА_1 на підставі ст.46 КК України.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 та захисник не заперечували проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності оскільки обвинувачена частково відшкодувала йому матеріальну шкоду, та зобов`язалась до 01.12.2024 року відшкодувати іншу частину збитків в сумі 59400 гривень, що еквівалентно 1500 доларів США, про що свідчать нотаріально завірені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .. Проте в порушення досягнутих домовленостей та взятих на себе зобов`язань ОСОБА_7 не відшкодувала збитки та не оплатила 59400 гривень, що еквівалентно 1500 доларів США, тільки 11.12.2024 частково здійснила платіжний переказ ОСОБА_8 в сумі 21000 гривень в рахунок відшкодування завданої шкоди, і таким чином заборгованість ОСОБА_7 станом на даний час становить 38400 (тридцять вісім тисяч чотириста) гривень.

Вказана сума не покрила всієї суми заподіяної шкоди внаслідок вчинення ДТП, а тому відшкодувати шкоду, що залишилась невідшкодованою, повинна винуватиця ДТП - ОСОБА_3 , яка у добровільному порядку відмовилась відшкодовувати заподіяні нею збитки.

Зазначає, що ОСОБА_1 тривалий час страждав фізично і морально в силу фізичних больових страждань, а також того, що він не міг тривалий час самостійно пересуватися, потребував сторонньої допомоги.

Враховуючи спричинення потерпілому ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та психічних переживань, фізичного болю, отриманням негативних емоцій внаслідок надання йому допомоги рідними, які тривалий час доглядали його та надавали йому допомогу з догляду, оскільки він сам не мав можливості себе обслуговувати повноцінно, порушенням звичного устрою і ритму життя, сильного емоційного потрясіння, отриманого стресового стану, погіршенням психоемоційного здоров`я, втратою стану спокою, пригніченням, роздратованістю, вважає, що відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 гривень в цілому буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Таким чином, позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 100 000,00 гривень.

Крім того просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 15 500,00 гривень.

З урахуванням викладеного просить з відповідача стягнути невідшкодовану матеріальну шкоду в розмірі 38 400,00 гривень, моральну шкоду у сумі 100 000,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 15 500,00 гривень.

02.10.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме довідка про заробітну плату та довідку №06-19/256 від 14.04.2025 року з якої вбачається, що ОСОБА_3 рахується на обліку в Мукачівському районному управлінні соціального захисту населення, як одержувач допомоги та отримує допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01.04.2025 по 30.09.2025 року в розмірі 449,27 гривень.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами факти на які він посилається, а його поведінка суперечить доктрині послідовності . Наявність заяви відповідача не може бути єдиною підставою для стягнення з неї моральної та матеріальної шкоди без встановлення отримання страхових виплат позивачем , що об`єктивно враховується при стягненні шкоди. Також слід врахувати що нотаріальна заява відповідача ОСОБА_9 за датою її подання є датовано пізніше дати винесення Ухвали від 16 травня 2024 року, де був присутній потерпілий та про відсутність претензій повідомив суду. Крім того, зазначила, що розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, не відповідає складності справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року у справі №303/12235/23 клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задоволено та звільнено ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілим ОСОБА_1 на підставі ст.46 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала письмове клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності за примиренням.

Потерпілий ОСОБА_1 не заперечив щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його примиренням із нею та закриття провадження у даній справі, оскільки завдана йому шкода обвинуваченою йому відшкодована у повному обсязі, немає жодних претензій до обвинуваченої, ні матеріального, ні морального характеру, про що також свідчить власноручно написана ним заява.

Представник потерпілого ОСОБА_2 також не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченої з підстав наведених нею у поданому в судовому засіданні клопотанні про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі статті 46 КК України.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12477/2023 вбачається, що у ОСОБА_1 встановлений діагноз перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки (будь-якої частини). Закритий уламковий перелом ДЕМ обох кісток лівої гомілки із зміщенням. Знаходився на лікуванні у стаціонарному відділенні з 29.06.2023 по 18.07.2023.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Із статті 23 ЦК України слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВС України від 31.05.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. N 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 і саме вона має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду.

Згідно нотаріальної посвідченої заяви від 15.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 частково відшкодувала збитки в грошовому еквіваленті 59 490,00 грн., а 59 490,00 грн. зобов`язувалася сплатити ОСОБА_1 до 01.12.2024 року, тим самим відшкодувати йому всі збитки, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, без врахування відшкодування збитків, які в майбутньому повинна виплатити страхова компанія згідно обов`язкового договору страхування цивільно-правової відповідальності водія. Щодо відшкодування матеріальних та моральних збитків згідно чинного законодавства України всі питання будуть вирішені між ними в добровільному порядку при повному розрахунку та компенсації понесених ОСОБА_1 матеріальних та моральних збитків нею, ОСОБА_3 в повному обсязі.

В подальшому, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0760 від 11.12.2024 року, ОСОБА_3 здійснила переказ ОСОБА_1 у сумі 21 000,00 грн.

Отже не відшкодована сума ОСОБА_1 згідно вищезазначеної заяви становить 38 490,00 грн..

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно положень частини 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач зазначив, що йому було заподіяно моральної шкоди, оскільки внаслідок вчинення щодо нього протиправних дій з боку відповідача, він зазнав емоційних страждань, завданих наслідок протиправних дій відповідача внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Позивач зазначає, що, з урахуванням наведеного, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання, а отже моральну шкоду було завдано, так як внаслідок отриманих травм, ОСОБА_1 був змушений тривалий час перебувати на лікарняному, внаслідок чого його було звільнено з роботи. Зазначив, що внаслідок травмування він переніс такий біль та страждання, які можуть бути виражені у грошовому еквіваленті розміром у 100 000,00 грн.

Однак, як встановлено судом, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року у справі №303/12235/23 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим за вчинення кримінального правопорушення. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 узгодили суму відшкодування матеріальних та моральних збитків, що підтверджується заявою від 15.05.2024 року. Частину грошового відшкодування у розмірі 80 490,00 грн. ОСОБА_1 отримав, що підтверджується заявою від 15.05.2024 року та платіжною інструкцією на переказ готівки №0760 від 11.12.2024 року.

Отже не відшкодована сума відшкодування матеріальних та моральних збитків ОСОБА_1 згідно вищезазначеної заяви становить 38 490,00 грн..

Враховуючи, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження понесення додаткових витрат на лікування після узгодженої сторонами суми, зокрема не подано доказів проходження стаціонарного лікування, реабілітації, оплати медичних препаратів, аналізів чи операцій, а також документації з медичної карти амбулаторного або стаціонарного хворого. Позивач також не надав доказів отримання листка непрацездатності чи інших підтверджень втрати заробітку або звільнення з роботи у зв`язку з отриманими ушкодженнями. Відсутні докази, які б підтверджували погіршення його матеріального становища понад суму, що була добровільно погоджена між сторонами. Враховуючи викладене, а також те, що розмір додаткових матеріальних збитків і моральної шкоди позивач належними доказами не підтвердив, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у межах суми, узгодженої сторонами.

Виходячи з обставин справи, за яких позивачу була завдана моральна шкода, глибину, тяжкість моральних страждань, враховуючи, що відповідач добровільно запропонувала відшкодувати матеріальну та моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням, погодивши при цьому суму відшкодування, на підтвердження чого 15.05.2024 року була надана нотаріально посвідчена заява, а також, виходячи з матеріального стану як позивача, так і відповідача, яка спричинила шкоду, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає необхідне стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди 38 490,00 гривень, при цьому врахувавши, що відповідачем часткового відшкодовано позивачу матеріальну та моральну шкоду у розмірі 80 490,00 гривень.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, "що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)".

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано такі докази: договір про надання правової (правничої) допомоги № 25-01/1/24 від 25.01.2024 року; акт №1 приймання-передачі виконаних робіт згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №25-01/1/24 від 25.01.2024 року; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 021/987; ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Суд також вважає необхідним зазначити, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19 та постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

Враховуючи заперечення сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги складність справи, яка не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу робіт, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову та моральну шкоду у розмірі 38 490,00 (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Представник позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Представник відповідача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Головуюча Л.В.Курах