Справа №: 671/1795/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 42115 грн. 69 коп. заборгованості по кредитному договору № 103075136 від 15.03.2024 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.03.2024 року ОСОБА_1 в особистому кабінеті на веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») подала заявку на отримання кредиту № 103075136, яку підписала одноразовим ідентифікатором. Зазначає, що до укладення договору ОСОБА_1 отримала в особистому кабінеті проект кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідач уклала Договір про споживчий кредит №103075136 від із ТОВ «МІЛОАН», та 15.03.2024 року на їй на картковий рахунок були перераховані кредитні кошти в сумі 23000 грн. ОСОБА_1 умови договору не виконувала. Вказує, що 29.10.2024 року згідно умов Договору відступлення права вимоги №29102024/1 ТОВ «МІЛОАН» відступив право вимоги за Кредитним Договором №103075136 від 15.03.2024 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набув права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення сума боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 42115 грн. 69 коп., із яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14327 грн.; -заборгованість за відсотками в розмірі 25488 грн. 69 коп.; - заборгованість за комісійними винагородами в розмірі 2300 грн. Позивач на адресу відповідача направив повідомлення про відступлення права вимоги. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість в сумі 42115 грн. 69 грн., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить суд розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач, яка про час, місце та дату судового засідання повідомлена відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, надіслала відзив на позов, в якому проти позову заперечила. У відзиві зазначає, що вважає розрахунок заборгованості неправомірним, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» загальна сума платежів за кредитом не може перевищувати подвійну суму отриманого кредиту. Зазначає, що нарахування відсотків здійснювались за межами терміну кредитування, встановленого договором, тобто після 28.06.2024 року. Вказує, що ТОВ «МІЛОАН» незаконно та безпідставно здійснював нарахування комісії в розмірі 10% від тіла кредиту, без надання реальних додаткових послуг, так як єдиною послугою була видача кредиту, за користування яким кредитор отримує винагороду у вигляді процентів. Вважає, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Крім того, вказує, що заявлена сума витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. є необґрунтованою, завищеною та такою, що не відповідає принципу розумності, закріпленому в чинному законодавстві. Зазначає, що позивач не надав доказів зарахування кредитних коштів на її рахунок, зокрема, виписку від банку емітента карти. Вказує, що платіжне доручення 84904226, підписане та пропечатане ТОВ «Мілоан», не може являтись доказом перерахунку коштів за кредитом.

Позивач надіслав до суду додаткові пояснення у справі, в яких заперечив твердження, викладені відповідачем у відзиві. Вказує, що відповідачем не оспорюється факт укладання договору про споживчий кредит №103075136 від 15.03.2024 року, а також факт отримання фінансових послуг від ТОВ «МІЛОАН» у вигляді надання кредитних коштів за договором про споживчий кредит № 103075136 від 15.03.2024 у розмірі 23000 грн. Вважає, що нарахування процентів після 28.06.2024 року є законним, оскільки сторони продовжили строк кредитного договору шляхом пролонгацій. Вважає, що нарахування комісії є правомірним, оскільки сторони погодили це в договорі.

ОСОБА_1 надіслала до суду відзив на заперечення позивача на відзив, в якому вказала, що окремі положення договору підлягають оцінці на предмет їх відповідності вимогам законодавства про захист прав споживачів, мають бути визнані недійсними. Зазначила, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 1% від суми кредиту. Вважає, що вона не вчиняла дій щодо пролонгації строку договору, не направляла електронне повідомлення про пролонгацію договору, не підписувала додатковий договір щодо продовження дії договору згідно п. 2.3.2. договору. Платіж за кредитом 07.06.2024 року був спрямований на часткове погашення боргу, а не на продовження дії договору. Просить суд провести зарахування сум платежів, що були спрямовані ТОВ Мілоан на погашення комісії, на погашенні заборгованості за тілом кредиту, здійснити перерахунок відсотків згідно чинних обмежень законодавства, анулювати відсотки нараховані після спливу терміну кредитування 28.06.2024 року та відмовити позивачеві у стягненні компенсації за правову допомогу.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.03.2024 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ Мілоан договір про споживчий кредит № 103075136 шляхом подання анкети - заяви на кредит №103075136 (а.с. 11).

Відповідно до договору про споживчий кредит № 103075136, що укладений між сторонами в електронній формі із додатками у вигляді графіку платежів, заяви на отримання кредиту, додаткові контактні дані позичальника ТОВ Мілоан надав відповідачу кредит в розмірі 23000 грн. строком на 15 днів до 30.03.2024 року (а.с. 11, 17-24).

Відповідно до п. 1.4. договору позичальник має повернути кредит і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 30.03.2024 року; відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту становить 2300 грн., розраховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 5175 грн. 00 коп., нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 47610 грн. 00 коп., нараховуються за ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункт 1.5.3. договору). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 . Відповідно до п. 2.3.1. встановлено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, якщо позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Відповідно до п. 6.1. Договору кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно графіку платежів за договором про споживчий кредит № 103075136 від 15.03.2024 року відповідач повинен був здійснити повне погашення кредиту 28.06.2024 року в сумі 78085 грн. 00 коп., яка включає в себе суму виданого кредиту 23000 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом в сумі 52785 грн. 00 коп., комісію за надання кредиту в сумі 2300 грн. 00 коп. (а.с. 23).

Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши 15.03.2024 року відповідачу кредит у розмірі 23000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 84904226 від 15.03.2024 року, призначення платежу: кошти згідно договору № 103075136 (а.с. 36).

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103075136 від 15.03.2024 року за період з 15.03.2024 року по 29.10.2024 року боржника ОСОБА_1 вбачається, що 15.03.2024 року їй було видано кредит в сумі 23000 грн. ОСОБА_1 проводила часткову сплату кредиту, а саме: - тіла кредиту в сумі 2300 грн. (29.03.2024 року), 2300 грн. (14.04.2024 року), 920 грн. (29.04.2024 року), 920 грн. (02.05.2024 року), 1610 грн. (05.05.2024 року), 623 грн. (07.06.2024 року); - комісії за управління та обслуговування кредиту в сумі 2300 грн. (29.03.2024 року), 2300 грн. (14.04.2024 року), 920 грн. (29.04.2024 року), 690 грн. (02.05.2024 року), 1380 грн. (05.05.2024 року), 100 грн. (07.06.2024 року); - процентів за користування кредитними коштами в сумі 2300 грн. (29.03.2024 року), 2300 грн. (14.04.2024 року), 690 грн. (29.04.2024 року), 690 грн. (02.05.2024 року), 1610 грн. (05.05.2024 року), 613 грн. (07.06.2024 року).29.10.2024 року кредитор провів часткове списання процентів за рахунок фінансового результату в сумі 25488 грн. 69 коп. Станом на 29.10.2024 року за кредитним договором № 103075136 від 15.03.2024 року заборгованість ОСОБА_1 становила 42115 грн. 69 коп., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 14327 грн.; заборгованість за відсотками становить 25488 грн. 69 коп.; заборгованість за комісійними винагородами становить 2300 грн. (а.с. 14-зворот-15).

29.10.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №29102024/1, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № 103075136 від 15.03.2024 року, а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набув права вимоги до відповідача.

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу зідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення за відповідний Реєстр на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 4.1. договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору, за умови виконання Фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 цього Договору.

Як вбачається із копії платіжної інструкції № 10488 від 30 жовтня 2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» провів на рахунок ТОВ «Мілоан» оплату за договором факторингу №29102024/1 в сумі 147076 грн. 09 коп. (а.с. 40-зворот).

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 29102024/1 від 29.10.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 103075136 від 15.03.2024 року становила 42115 грн. 69 коп., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 14327 грн.; заборгованість за відсотками становить 25488 грн. 69 коп.; заборгованість за комісією становить 2300 грн. (а.с. 13).

25 липня 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направив відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості за договором (а.с. 38).

Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки, передбачені кредитним договором.

Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ст. 12 Закону України Про електронну комерцію, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України Про споживче кредитування, в редакції Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року, зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування, встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України Про споживче кредитування у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 21 Закону України Про споживче кредитування сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22 квітня 2024 року, 1,5% - до 20 серпня 2024 року, а з 21 серпня 2024 діє процентна ставка 1%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про споживче кредитування умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Оскільки між сторонами укладено кредитний договір № 103075136 від 15.03.2024 року, відповідач отримала кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором не виконала в повному обсязі, частково сплативши заборгованність, тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню залишок заборгованості за тілом кредиту та заборгованість за відсотками, що нараховані за користування кредитом в межах строку дії договору, що визначений пунктами 1.3., 1.4. договору, а саме з 15.03.2024 року по 28 червня 2024 року (105 днів).

Із відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103075136 від 15.03.2024 року боржника ОСОБА_1 вбачається, що відповідач проводила часткову сплату кредиту, а саме:

- тіла кредиту в сумі 8673 грн., з яких: 2300 грн. (29.03.2024 року), 2300 грн. (14.04.2024 року), 920 грн. (29.04.2024 року), 920 грн. (02.05.2024 року), 1610 грн. (05.05.2024 року), 623 грн. (07.06.2024 року);

- комісії за управління та обслуговування кредиту в сумі 7690 грн., з яких: 2300 грн. (29.03.2024 року), 2300 грн. (14.04.2024 року), 920 грн. (29.04.2024 року), 690 грн. (02.05.2024 року), 1380 грн. (05.05.2024 року), 100 грн. (07.06.2024 року);

-процентів за користування кредитними коштами в сумі 8203 грн., з яких : 2300 грн. (29.03.2024 року), 2300 грн. (14.04.2024 року), 690 грн. (29.04.2024 року), 690 грн. (02.05.2024 року), 1610 грн. (05.05.2024 року), 613 грн. (07.06.2024 року).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом в межах строку дії договору, що визначений пунктами 1.3., 1.4. договору, а саме з 15.03.2024 року по 28 червня 2024 року (105 днів) в розмірі 19394 грн. 96 коп. (27597 грн. 96 коп. - 8203 грн.), в тому числі заборгованність за відсотками за період:

з 15.03.2024 року по 28.03.2024 року (14 днів) в сумі 4830 грн. (23000 грн. х 1,5% в день х 14 днів);

з 29.03.2024 року по 13.03.2024 року (16 днів) в сумі 4968 грн. (20700 грн. х 1,5% в день х 16 днів);

з 14.04.2024 року по 28.04.2024 року (15 днів) в сумі 4140 грн. (18400 грн. х 1,5% в день х 15 днів);

з 29.04.2024 року по 01.05.2024 року (3 днів) в сумі 786 грн. 60 коп. (17480 грн. х 1,5% в день х 3 дні);

з 02.05.2024 року по 04.05.2024 року (3 днів) в сумі 745 грн. 20 коп. (16560 грн. х 1,5% в день х 3 дні);

з 05.05.2024 року по 06.06.2024 року (33 дні) в сумі 7400 грн. 25 коп. (14950 грн. х 1,5% в день х 33 дні);

з 07.06.2024 року по 28.06.2024 року (22 дні) в сумі 4727 грн. 91 коп. (14327 грн. х 1,5% в день х 22 дні).

З приводу стягнення з відповідачки комісії в сумі 2400 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Умовами кредитного договору №103075136 від 15.03.2024 року встановлено зобов`язання позичальника сплатити кредитору комісію за надання кредиту в сумі 2300 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 10% від суми кредиту (п. 1.5.1. договору).

У зазначеному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням кредиту, за які встановлена комісія.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц висловив правову позицію про те, що умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.

Відтак, умови кредитного договору №103075136 від 15.03.2024 року про сплату відповідачкою комісії на користь ТОВ Мілоан є нікчемними.

Враховуючи викладене, із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 103075136 від 15.03.2024 року в розмірі 33721 грн. 96 коп., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 14327 грн.; заборгованість за відсотками становить 19394 грн. 96 коп.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі в сумі 5000 грн., підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором № 42649746 про надання правової допомоги від 05.05.2025 року, що укладений позивачем із адвокатом Анастасією Міньковською (а.с. 32-34); додатковою угодою №103075136 до Договору №42649746 від 05.05.2025 року про надання правової допомоги (а.с. 35); свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 41), детальним описом робіт (наданих послуг) робіт (а.с. 16).

Враховуючи заперечення відповідача щодо неспіврозмірності витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. із складністю справи, суд, приймаючи до уваги незначну складність справи, ціну позову, предмет доказування у справі, складність застосування норм права, критерії розумності, справедливості, співрозмірності, дійшов висновку про можливість зменшення розміру таких витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги частково в сумі 33721 грн. 96 коп., покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги були заявлені позивачем в сумі 42115 грн. 69 коп., а задоволені судом частково в сумі 33721 грн. 96 коп., що становить 80,07 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1939 грн. 61 коп. (2422 грн. 40 коп. / 100% х 80,07%).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 526, 549, 551, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 10, 12, 13, 141, 235, 247, 259, 263 265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 103075136 від 15.03.2024 року в розмірі 33721 грн. 96 коп., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 14327 грн.; заборгованість за відсотками становить 19394 грн. 96 коп., а також 1939 грн. 61 коп. судового збору та 3000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони: позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м.Київ, 04112, ; відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: