Справа № 585/538/25
Номер провадження 2/585/373/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді - Цвєлодуб Г.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання Салій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Роменський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Роменська міська рада Сумської області, Міністерство оборони України, про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком.

Позов обґрунтовано тим, що батьки позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах. Після народження позивача мати здійснила державну реєстрацію народження дитини в порядку статті 135 СК України та відомості про його батька до актового запису внесено зі слів матері. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №3 від 17.01.2025 року, йому було дано прізвище матері, а по-батькові - його біологічного батька, в графі батько вказано ім`я та побатькові батька, ОСОБА_3 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали разом, вели спільне господарство, спільно виховували його та утримували. ОСОБА_7 завжди був присутній у його житті, як батько, цікавився його успіхами та приймав участь у вихованні, а за необхідності і допомагав. 21.11.2024 року його батько зник безвісти, виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Чумацьке (Пушкіна), Покровського району Донецької області. 01.12.2024 року відомості про кримінальне правопорушення за ст. 115 КК України, на підставі його заяви, були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0001009. Крім того, він, як біологічний син ОСОБА_3 , здав зразки слини для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в рамках кримінального провадження. Також військовою частиною НОМЕР_1 йому, як сину ОСОБА_3 , було надіслано сповіщення на власні речі зниклого безвісти та самі речі його батька. Оскільки його батько проходив військову службу та захищав територіальну цілісність України, він, як його син, має право на держані пільги та допомоги. Однак, у зв`язку з тим, що в актовому записі про народження відомості про його батька записані зі слів матері, юридично родинні зв`язки між ними відсутні та він не може оформити жодної державної допомоги. Крім того, оскільки його батько вважається зниклим безвісти, а факт їх родинних зв`язків не підтверджується, він не може офіційно подавати заяви, скарги, звернення до військової частини, у нього відсутня можливість ініціювання його пошуки, визнання батьківства має для нього юридичне значення, так як дозволить реалізувати право на допомоги та пільги, у зв`язку з чим, позивачем було подано до суду зазначений позов.

Ухвалою суду від 18.02.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання.

10 квітня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволення позовної заяви посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти, його неможливо залучити до процесу, офіційно не визнаний померлим, доказів визнання батьківства не подано.

22 квітня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вважав висновки відповідача ОСОБА_4 щодо визнання батьківства безпідставними, які спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та просив позовну заяву задовольнити, призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, у зв`язку з чим провадження по справі було зупинено.

17 червня 2025 року до суду надійшов висновок молекулярно-генетичної експертизи та ухвалою суду провадження по справі було відновлено.

Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року було залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють замостійних вимог - Роменську міську раду Сумської області, Міністерство оборони України.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року по справі закрито підготовче провадження, призначено до судового розгляду по суті справи.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пояснили обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити.

Позивач суду пояснив, що на дату його народженя у батька ОСОБА_3 був загублений паспорт і у ДРАЦСу повідомили, що можна і потім внести зміни. Коли йому було 12 років, батьки розійшлись, мати працювала у Польщі, він жив із батьком до повноліття.

Відповідач та його представник, а також представники третіх осіб до суду не з`явились, проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представником третьої особи Міністерства оборони України надано заяву, в якій викладені письмові пояснення щодо справи, зміст яких він просить врахувати при ухваленні судового рішення, зокрема щодо обов`язку доказування певних обставин.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, врахувавши письмові пояснення третіх осіб, та перевіривши і дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

У ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 51 Конституції України, ч.ч.2-3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

В ч. 8 ст. 7 СК України законодавець закріпив, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) та від 01.05.2024 у справі №758/7604/23 (провадження № 61-4326св24) зроблено висновок щодо застосування ст. 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18).

В постанові №576/2871/23 від 16.04.2025 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.07.2000 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у графі «батьки» вказано: батько - ОСОБА_8 та мати - ОСОБА_6 (а. с.9).

Згідно копії повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 27.07.2000 відомості про батька ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 14-15).

Відповідно до довідки №219 від 28.11.2024 року, виданої Роменським ліцеєм №1 ім. П.І. Калнишевського, протягом навчання ОСОБА_1 у навчальному закладі батько, ОСОБА_3 , брав участь у вихованні дитини, відвідував навчальний заклад, спілкувався з учителями, брав участь в батьківських зборах, з класним керівником постійно підтримував зв`язок (а.с. 16).

Згідно з довідкою №508/209-уч. від 28.11.2024 року, виданою ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище», протягом навчання ОСОБА_1 у навчальному закладі батько, ОСОБА_3 , брав участь у вихованні дитини, відвідував навчальний заклад та батьківські збори, спілкувався з викладачами, постійно підтримував зв`язок з класним керівником та майстром (а.с. 17).

Сповіщенням № 1/7799 від 28.11.2024 було сповіщено ОСОБА_9 про те, що власні речі зниклого безвісти батька ОСОБА_3 вислано за вашим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Листом Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) №35788/30-2025 від 24.09.2025 направлено Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 57 від 24.09.2025, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник на території бойових дій (а.с. 193-194).

01.12.2024 року відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.11.2024 про те, що його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , зник безвісти 21.11.2024 виконуючи бойове завдання за призначенням, були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0001009 (а.с. 18).

Факт батьківства підтвердили в судовому засіданні свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Так, свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав суду показання про те, що ОСОБА_3 це його однокласник, у 1999 році повернувся у м. Ромни, ОСОБА_1 народився у липні 2000 року, вони дружили сім`ями, він хрестив ОСОБА_13 . ОСОБА_3 завжди визнавав ОСОБА_1 сином, відвідував школу, утримував його. Він тісно спілкувався з ОСОБА_3 до 2004 року.

Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надав суду показання про те, що ОСОБА_1 народився у 2000 році, ОСОБА_3 завжди визнавав останнього сином, він добре знав цю родину, бо це були дальні родичі, жили колись поблизу, він навіть не знав чому прізвища у них були різні.

Свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надала суду показання про те, що ОСОБА_3 є двоюрідним братом її батька, ОСОБА_1 знає з народження, ОСОБА_3 завжди визнавав останнього сином, забирав його з пологового будинку, забезпечував його, їздив на західну Україну разом до іншого сина, возив у школу, ОСОБА_13 дуже схожий на їх рід.

Вказаний факт підтверджується також і фотографіями, оглянутими в ході судового засідання.

Згідно висновку №48121 від 10.06.2025 молекулярно-генетичної експертизи якщо немає сумнівів, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , то ймовірність того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складає 99,97%. Ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мають спільного біологічного батька, складає 99,97 % (а.с. 129-146).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

З матеріалів справи вбачається, що на час народження ОСОБА_1 , його мати та ОСОБА_3 у шлюбі не перебували, прізвище батька в актовому записі про народження дитини зазначено за прізвищем матері, а його ім`я та по батькові - за вказівкою матері.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Таким чином, у суду відсутні будь-які підстави не довіряти поясненням сторін, показанням свідків та письмовим доказам, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими і в своїй сукупності з достовірністю підтверджують визнання ОСОБА_3 свого батьківства щодо сина ОСОБА_1 .

Встановлення факту батьківства необхідно позивачеві для оформлення грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, що передбачено постановою Кабінету Міністрів Украхни від 30 листопада 2016 р. № 884.

Беручи до уваги викладене, особливий статус ОСОБА_3 - «зниклий безвісти за особливих обставин».

Предметом доказування в справах даної категорії є наявність кровного споріднення між особою, яка ймовірно є батьком дитини, і дитиною. Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року).

Однак, у зв`язку з тим, що ймовірний батько дитини є військовослужбовцем зниклим безвісти за особливих обставин, що унеможливлює його участь в проведенні експертизи, за клопотання позивача, ухвалою суду від 30 квітня 2025 по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на предмет наявності кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку №48121 від 10.06.2025 молекулярно-генетичної експертизи, складеного на виконання ухвали суду, з попередженням експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мають спільного біологічного батька, складає 99,97 %.

Оскільки перед судом, поза розумним сумнівом, доведено факт існування кровного споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по лінії батька, то суд приходить до висновку про доведення перед судом батьківства ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_1 .

Доводи відповідача ОСОБА_4 суд не приймає до уваги, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи.

Враховуючи вище викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Крім того, як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у резолютивній частині рішення про встановлення факту батьківства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підлягають внесенню зміни до актового запису, складеного Роменським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 27 липня 2000 року за № 237, про народження ОСОБА_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Внести зміни до актового запису, складеного Роменським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 27 липня 2000 року за № 237, про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме: вказавши в графі «Батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України». В решті залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитись у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області з 28 листопада 2025 року або за відповідним номером справи у ЄДРСР чи в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ