ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1874/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1833/25 Категорія: 304090000 Кравченко Т. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О.М., Карпенко О.В., Василенко Л.І., розглянувши в місті Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі - ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.08.2021 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 201473 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 4000,00 грн. Дата надання кредиту: 04.08.2021 року, строк кредиту: 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних.

Відповідно до умов договору ТОВ «Займер» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом, у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі.

На підтвердження виконання товариством п. 1.4 кредитного договору, позивач надав інформаційну довідку, відповідно до якої 04.08.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів.

17.02.2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 19680,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 15680,00 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за договором від 04.08.2021 року № 201473 в сумі 6400,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 2400,00 грн. заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 775,17 грн. та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3360,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що суд вважав доведеним, що 04.08.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Займер», правонаступником якого є ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 201473, на підставі якого останньою отримано грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 02.09.2021 року. Однак ОСОБА_1 , уклавши вказаний кредитний договір, право вимоги за яким перейшло до позивача, свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконала та не повернула суму позики і проценти за користуванням кредитом.

Враховуючи те, що договір кредитування було укладено на 30 днів, саме за цей період кредитор має право проценти за ставкою 2,0% день або 730,0 %. В подальшому право позивача на нарахування процентів припиняється та за наслідками прострочення виконання грошового зобов`язання він має право на стягнення трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо інший розмір не встановлено договором.

Таким чином, з ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за основним кредитом 4000,00 грн. та заборгованість за процентами в сумі 2400,00 грн. (4000,00 грн. х2%/100х30), а всього 6400,00 грн., а отже позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Пархомчук С.В.подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано доказу на підтвердження факту повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Також не надано доказу заборгованості відповідача саме перед позивачем.

Вказує, що більша частина доданих до позовної заяви документів не засвідчені належним чином, що викликає сумнів у їх справжності.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що 04.08.2021 року між ТОВ «Займер» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №201473, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сума виданого кредиту 4000 грн., дата надання кредиту 04.08.2021 року, строк кредиту - 30 днів, тобто до 02.09.2021, валюта кредиту - UAH, стандартна процента ставка 2 % в день або 730% річних (а.с.14).

Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Займер» підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 201473 від 04.08.2021 року, ідентифікований товариством. Одноразовий ідентифікатор CL4226, дата відправки ідентифікатору позичальнику - 04.08.2021, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 40 (а.с.11).

17.02.2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.16-17).

Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 19680,00 грн. (а.с.10).

З підтвердження ТОВ «ПрофітГід», вбачається, що 04.08.2021 о 12:42:09 була проведена успішна транзакція, а саме: видача коштів у сумі 4000 грн. шляхом зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 за реквізитами № НОМЕР_1 (зазначений номер картки був вказаний відповідачем під час укладання кредитного договору), номер транзакції 32807-01274-15143, з призначенням платежу «видача кредиту № 201473» (а.с.24).

З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 201473 вбачається, що сума боргу відповідача ОСОБА_1 станом на 16.04.2025 складає 19680,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн. та прострочена заборгованість за процентами 15680,00 грн.(а.с.9).

Вказаним розрахунком також підтверджується, що, з моменту набуття позивачем права вимоги з вказаним договором та станом на 16.04.2025 року, заборгованість обліковувалась у розмірі 19680,00 грн., нарахування за відсотками, пенею чи штрафними санкціями позивачем не проводились.

14.04.2025 року позивач за вих. б/н направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором №201473 від 04.08.2021 та погашення заборгованості у розмірі 19680,00 грн. у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с.8). При цьому, доказів погашення відповідачем вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», матеріали справи не містять.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Частиною другою статті 516 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведеного положення закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання вважається належним. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

При переуступленні прав вимоги за договором факторингу (як і за договором цесії) до нового кредитора переходить право вимоги саме в тому обсязі та способі виконання, яке мав і попередній кредитор. За таких умов дані обставини для боржника залишаються незмінними, незважаючи на заміну кредитора. Права та обов`язки боржника не змінюються, а отже, договір факторингу не породжує порушення та не зачіпає інтереси такого боржника.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/12578/18 від 16 лютого 2022 року.

Відповідач вказуючи на те, що її не повідомлено належним чином про відступлення права вимоги, посилаючись при цьому нормами статті 516 ЦК України, у той же час не надала доказів сплати боргу первісному кредитору. Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги у даній частині безпідставними, оскільки боргових зобов`язань нею не виконано як перед первісним кредитором, так і перед позивачем у даній справі.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що в неї відсутні будь-які договірні зобов`язання з ТОВ «ПрофіГід», колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду, оскільки вказане товариство здійснило переказ коштів на рахунок відповідача в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-1 від 30.09.2020 року укладеного між ТОВ «Займер» та ТОВ «ПрофіГід». Тобто фактично є посередником у перерахуванні коштів між кредитором та боржником.

Щодо доводів ОСОБА_1 в частині того, що суд самостійно здійснив збирання доказів, в частині зміни назви кредитора із ТОВ «Займер» на ТОВ «Клай Інвест», то слід врахувати, що такі відомості були долучені ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» до додаткових пояснень у справі.

Відповідно до частини 3 статті 95 ЦПК України учасники справи мають право подати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Встановивши, що позовну заяву з додатками позивач надіслав до суду відповідно до частини третьої статті 95 ЦПК України через електронний кабінет, і вона зареєстрована в підсистемі «Електронний суд», колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо подання позивачем письмових доказів з порушенням статті 95 ЦПК України.

На підставі установлених у справі обставин, колегія суддів доходить висновку про доведеність позивачем належними доказами отримання права вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 , а факт не повідомлення останньої про відступлення права вимоги не свідчить про відсутність права у товариства на стягнення кредитної заборгованості за відступленим договором.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановивши обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді