Справа № 573/2229/25
Номер провадження 2/573/715/25
25 листопада 2025 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Терещенко О.І.,
з участю секретаря судового засідання Федорченко Г.В.,
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
27 жовтня 2025 року до суду надійшов зазначений вище позов, мотивований тим, що 29 серпня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» і відповідачкою укладено кредитний договір №00-9936792, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 5600 грн. Згідно з укладеним 17 березня 2025 року з ТОВ «МАКС КРЕДИТ» договором факторингу ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до боржників ТОВ «МАКС КРЕДИТ», у тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9936792. ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 15 984,64 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства вказану суму боргу, судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження в справі та її призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 22).
У судове засідання представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М. не з`явилася, при зверненні до суду з позовом заявила клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 2 зв.).
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 26-27).
Враховуючи, що належним чином сповіщена відповідачка у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків.
Як установлено судом і вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» і ОСОБА_1 у режимі онлайн укладено договір №00-9936792, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 5600 грн на строк 360 календарних днів. Останнім днем повернення кредиту є 24 серпня 2025року. Підписуючи цей договір, ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: 23 вересня 2024року та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної ліні (матеріали електронної справи).
Кредитодавець за договором має право відступити право вимоги за договором із заміною кредитора у зобов`язанні відповідно до норм Цивільного кодексу України (в т.ч. ч. 1 ст.516 ЦКУ) без згоди Позичальника, а також обов`язково повідомити Позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома Позичальника такого факту. У разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором, Сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, Кредитодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу. У випадку встановлення законодавством України обмежень (заборон/мораторіїв) на нарахування штрафних санкцій штраф протягом періоду дії такого обмеження (заборони/мораторію) не нараховується та Позичальником не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування відповідних законодавчих обмежень (заборон/мораторіїв) (п. 4.2.5, 6.4-6.4.1 договору).
У графі позичальник роздруківки договору №00-9936792 та довідки щодо ідентифікації позичальником вказана ОСОБА_1 і зазначено, що договір підписаний нею 29 серпня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Аналогічно одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту у день укладення договору (матеріали електронної справи).
Сума кредиту згідно з договором перераховується кредитодавцем у сумі 5600 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п. 2.8 договору).
29 серпня 2025 року на платіжну картку ОСОБА_2 НОМЕР_1 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перерахувало кошти в сумі 5600 грн згідно з договором №00-9936792 від 29 серпня 2025 року, що підтверджується випискою за вказаною карткою, відкритою на ім`я відповідачки (а. с. 8).
17 березня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №17032025-МК/Юніт Капітал, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги (а. с. 16, матеріали електронної справи).
Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 4.1 зазначеного договору факторингу ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося відступити за плату, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняти права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників.
Разом з правом вимоги до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» переходять всі інші права та обов`язки ТОВ «МАКС КРЕДИТ» за кредитним договором.
Право вимоги переходить від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру боржників після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває право вимоги до них.
Згідно з витягом з реєстру боржників від 17 березня 2025 року до договору факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9936792 від 29 серпня 2024 року (а. с. 17).
Сума заборгованості ОСОБА_1 на момент відступлення права вимоги становила 18 784,64, із них 6720 грн заборгованість за тілом кредиту, 9264,64 грн заборгованість за відсотками, 2800 грн штрафні санкції, що узгоджується з випискою з особового рахунку ТОВ «Юніт Капітал» (а. с. 13 зв., 15).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом установлено факт отримання відповідачкою коштів від ТОВ "МАКС КРЕДИТ", що об`єктивно підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Що стосується вимоги про стягнення 7000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Згідно з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 4422,40 грн понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з 2422,40 грн судового збору та 2000 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України суд
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачкою до Білопільського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя