Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Мурга С.В.,

представників позивача Сочки В.І., ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

прокурора Ніроди М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Ужгородської окружної прокуратури, Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Ужгородської міської ради про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Ужгородська окружна прокуратура (Ужгородська місцева прокуратура) та Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2018 позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_3 відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадових (службових) осіб, у розмірі 3 065 809 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25.01.2021 апеляційні скарги Ужгородської міської ради та прокуратури Закарпатської області залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2018 без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 касаційні скарги Ужгородської міської ради та заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2018 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25.01.2021 скасовано, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд вказав, що:

-суди не встановили чи існує та чим саме підтверджується прямий причинний зв`язок між діями і рішеннями Ужгородської міської ради та знеціненням належного позивачу житлового будинку;

-позивачем не наведено, а судами не перевірено, яких саме збитків (реальних чи упущеної вигоди) зазнав ОСОБА_3 , враховуючи, що його майно не було знищено, чи пошкоджено, не потребує відновлення;

-судами помилково було застосовано ст. 394 ЦК України;

-при розгляді справи про відшкодування шкоди державою (органом місцевого самоврядування) з підстав, передбачених ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, слід враховувати, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач;

-при новому розгляді справи судам необхідно перевірити посилання Ужгородської міської ради на те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у м. Ужгороді по пл. Б. Хмельницького, 2 в м. Ужгороді від 18.05.2015 № 72/20-16 та № 73/20-16 неправомірними не визнавалися і в судовому порядку не скасовувалися.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2021 дану справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

29.08.2022 представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив допустити експерта з питань права кандидата юридичних наук, доцента кафедри приватного права Національного університету «Києво-Могилянська академія» Дзеру І.О. до участі у справі, а також долучити до матеріалів справи висновок експерта у галузі права кандидата юридичних наук, доцента кафедри приватного права Національного університету «Києво-Могилянська академія» ОСОБА_4 від 26.08.2022.

27.09.2022 представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив Приєднати до матеріалів справи та прийняти до розгляду висновок судової будівельно-технічної експертизи № 0038/2022 від 15.09.2022.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника Ужгородської міської ради про залучення до участі у справі у якості третіх осіб ОСОБА_5 , ПМП «АВВА» та ТОВ «Екзотика ЛТД».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.12.2022 зарито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

04.10.2023 протокольною ухвалою закінчено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, проведено судові дебати та оголошено перерву перед наданням сторонам права на репліку.

09.10.2023 представник Ужгородської міської ради подав до суду клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи звіт про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , виконаний станом на 07.10.2023.

18.12.2023 представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив поновити строк для подання доказів, приєднати до матеріалів справи та прийняти до розгляду висновок експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 211 від 08.12.2023.

19.12.2023 представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив поновити строк для подання доказів, приєднати до матеріалів справи та прийняти до розгляду постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі № 308/10256/15-а за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними та визнання протиправними і скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

01.02.2024 представник подав до суду клопотання, у якому просив приєднати до матеріалів справи та прийняти до розгляду висновок експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 209 від 03.11.2023.

04.03.2024 представник подав до суду клопотання, у якому просив врахувати, що у зв`язку переіменуванням АДРЕСА_1 вірною назвою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 свої вимоги мотивує тим, що внаслідок протиправної видачі Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради як структурним підрозділом відповідача без прав юридичної особи, протягом 2014 - 2015 років суб`єктам містобудівної діяльності були видані містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 (№166 від 15.12.14), АДРЕСА_3 (№52/20-16/2015 від 06.04.15 ), АДРЕСА_4 (№72/20-16 та №73/20-16 від 18.05.15 ) об`єктами багатоквартирного житлового будівництва, відбулось знецінення належного йому житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що протиправність містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1 від 15.12.2014 за № 166 підтверджується: 1) висновком судової будівельно-технічної експертизи від 06.11.2019 № 423/11-19; 2) висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25.11.2019 № 0010/2019; 3) висновком будівельно-технічного дослідження № 017/16 від 19.04.2016; 4) актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.12.2014; 5) приписом Управління ДАБІ у Закарпатській області про усунення виявлених порушень у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 23-П від 10.12.2014; 6) постановою Управління ДАБІ у Закарпатській області від 18.12.2014 № 01/05.1-02/184 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; 7) листом Управління ДАБІ у Закарпатській області від 15.12.2014 за № 08-05/162; 8) витягом з Державного земельного кадастру №НВ-014 від 25.09.2014 щодо земельної ділянки :16:001:0117; 9) листом Ужгородського МРВ УДСНС у Закарпатській області від 15.12.2014 за № 32/1575; 10) листом Державної інспекції сільського господарства України від 17.07.2015 за № 3317/6-1/2-15; 11) листом УДСНС у Закарпатській області від 22.07.2015 за № 01/17/383; 12) постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі № 308/10256/15-а.

Також рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2023 у справі № 308/10256/15-а, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023, визнано протиправними дії Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради щодо видачі 15.12. 2014 за № 166 містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

Вказує, що протиправність містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки в АДРЕСА_3 від 06.04.2015 за №52/20-16/2015 підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду від 28.01.2016 у справі № 308/10249/15-а, залишеною без змін ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016, якою визнано протиправними дії Ужгородської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури щодо видачі вказаних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також такі містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки визнано протиправними та скасовано на момент їх видачі.

Протиправність містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 від 18.05.2015 за №72/20-16 та №73/20-16, за твердженням позивача, доводиться висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.04.2018 № 329/04-18, а також висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20.03.2018 за № 146.

Доводить, що звітом суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна від 31.03.2018, а також висновками судової будівельно-технічної експертизи № 0003/2018 від 03.05.2018, судової оціночно-будівельної експертизи № 9802/9805 від 26.03.2019, судової оціночно-будівельної експертизи № 214/19 від 04.10.2019, оціночно-будівельної експертизи № 209 від 03.11.2023 та оціночно-будівельної експертизи № 211 від 08.12.2023 встановлено розмір знецінення належного позивачу будинку, а висновком експерта у галузі права від 26.08.2022 знецінення житлового будинку без пошкодження його конструктивних елементів віднесено до реальних збитків.

Вказує, що висновками судової оціночно-будівельної експертизи № 9802/9805 від 26.03.2019, судової будівельно-технічної експертизи № 0003/2018 від 03.05.2018, звітом суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна від 31.03.2018, висновками судової оціночно-будівельної експертизи № 214/19 від 04.10.2019 та судової будівельно-технічної експертизи № 0038/2022 від 15.09.2022 підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між знеціненням його житлового будинку та навколишньою багатоповерховою забудовою, а також видачею містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також самими містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки та знеціненням житлового будинку.

У зв`язку з наведеним просить стягнути з Ужгородської міської ради 3 065 809 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадових (службових) осіб.

Ужгородська міська рада у відзиві на позов звертає увагу, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_4 від 18.05.2015 № 72/20-16 та № 73/20-16 неправомірними не визнавались і в судовому порядку не скасовувались, що виключає можливість їх оцінки судом у даній справі.

Стверджує про відсутність у містобудівних умовах та обмеженнях вказівок про недотримання протипожежних вимог, а також затінення і обмеження доступу світла до будинків навколишніх мешканців.

Вказує, що територія, на якій знаходиться будинок позивача, згідно Генерального плану міста Ужгорода визначена як територія громадської забудови, відповідно позивач не міг розраховувати зберегти характер навколишньої забудови як виключно садибний, тобто який не передбачає багатоповерхову забудову громадського та житлового призначення.

Вважає, що містобудівні умови та обмеження не дають підстав для здійснення заходів з будівництва об`єкта містобудування, а лише виступають підставою для розробки проектної документації.

На думку Ужгородської міської ради, наявні ознаки самочинного будівництва багатоквартирних будинків по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 , а також, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним.

Позивач у відповіді на відзив, зазначає про помилкове обмеження відповідачем кола доказів незаконності (неправомірності) виданих містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки виключно судовими рішеннями про визнання неправомірними дій щодо видачі містобудівних умов та їх скасування.

Вказує, що преюдиційне рішення суду є підставою для звільнення від доказування незаконності чи неправомірності рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а не обов`язковою умовою для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади.

Звертає увагу на доведеність експертними висновками невідповідності містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки Генеральному плану міста Ужгорода, вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині забудови земельних ділянок не у відповідності до її цільового призначення та мети, встановленого Генеральним планом та без зміни цільового призначення; ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині невідповідності їх площ мінімально-необхідним розрахунковим показникам прибудинкової території, не забезпечення мінімально необхідної площі для належної експлуатації машино місць; вимогам ЖК України щодо розрахунку жилої та загальної площі на одного жителя та сім`ю.

Наголошує, що ДБН В.2.2-9-2009 «Будинки і споруди. Громадській будинки та споруди. Основні положення» та Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 розрізняють окремо багатоквартирні житлові будинки і окремо будинки та приміщення громадського призначення.

Будинки, про які йшлося у містобудівних умовах та обмеженнях, відносяться до багатоквартирних житлових будинків з кодом 1122 «Будинки з трьома та більше квартирами». Тому спірні містобудівні умови та обмеження та їх неправомірна видача саме такої конфігурації передбачили забудову земельних ділянок не у відповідності до Генерального плану міста Ужгорода.

Вказує, що положення ст.ст. 26 та 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачають отримання замовником або проектувальником вихідних даних для проектування та будівництва об`єкта, основною складовою частиною яких є містобудівні умови та обмеження. Невідповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися

містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Тому, на переконання позивача, відповідач, надаючи містобудівні умови та обмеження, був зобов`язаний перевірити їх на предмет відповідності містобудівної документації місцевого рівня, в т.ч. генеральному плану, а також земельній документації. За умови належного виконання вказаних вимог закону у видачі спірних містобудівних умов та обмежень відповідачем було б відмовлено та багатоквартирні житлові будинки в порушення містобудівного законодавства споруджені не були б.

Звертає увагу на тому, що позивач самостійно обирає спосіб захисту, який вважає ефективним. Оскільки позовні вимоги не обґрунтовані самочинним характером будівництва, таке обґрунтування відзиву відповідача не входить до предмету доказування у даній справі.

З пояснень Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 03.04.2018 слідує, що третя особа заперечує проти позову з тих підстав, що саме забудовники повинні нести відповідальність за наслідки забудови навколишніх об`єктів та зміну містобудівного середовища.

Вважає, що до даних правовідносин підлягає застосуванню не ст.ст. 1173,1174 ЦК України, а ст. 1166 ЦК України, яка передбачає дослідження вини у діях чи бездіяльності відповідача.

Стверджує, що містобудівні умови є документом, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування будівництва, а за безпосередні точні параметри будівництва відповідальність несе забудовник.

На думку третьої особи, знецінення будинку позивача відбулось внаслідок протиправної забудови замовників таких об`єктів будівництва, підрядників, недбалістю проектних організацій, які всупереч встановлених правил добросусідства та державних будівельних норм, стандартів та правил допустили порушення майнових прав Позивача.

Ужгородська місцева прокуратура у поясненнях від 29.05.2018 наполягає на недоведеності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіянням йому шкоди.

Звертає увагу на можливість позивача іншим способом захистити свої права, а саме шляхом пред`явлення позову про перебудову чи знесення спірних об`єктів.

Вказує на недоведеність знецінення будинку позивача виключно внаслідок будівництва, а також на вплив загальноекономічних факторів.

Наполягає, що з огляду на громадський характер забудови прилеглої території, позивач не міг розраховувати зберегти характер навколишньої забудови як садибної.

Представники позивача Пазини О.В. позов підтримали з мотивів, викладених у заявах по суті справи.

Представник Ужгородської міської ради позов не визнав з підстав, викладених у відзивах.

Представник Ужгородської окружної прокуратури проти задоволення позову заперечив.

Представники третіх осіб Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області, а також Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради у судові засідання не з`явився.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснив, що у травні 2018 року на замовлення ОСОБА_3 провів судову експертизу (висновок від 03.05.2018 № 0003/2018), якою встановив дійсну ринкову вартість будинку позивача станом на липень 2014 року та станом на квітень 2018 року з врахуванням наявної поруч багатоповерхової забудови, а також з врахуванням відсутності багатоповерхової забудови та визначив різницю між ними.

На той час рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України Павличу О.В. було присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічних, земельно-технічних та оціночно-будівельних експертиз за спеціальностями: 10.6 Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів; 10.7 Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками; 10.10 Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд.

Тому з врахуванням ч. 1 ст. 72 ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», він мав спеціальні знання, необхідні для надання відповідей на поставлені питання.

Львівським НДІСЕ 02.07.2018 складено рецензію на даний висновок судової експертизи, якою встановлено певні недоліки при оформленні вступної частини висновку, які не вплинули на результати проведеного експертного дослідження.

У вересні 2022 року на замовлення ОСОБА_3 експерт Павлич О.В. провів будівельно-технічну експертизу (висновок № 0038/2022 від 15.09.2022), у якому встановив прямий причинно-наслідковий зв`язок між містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельних ділянок, їх видачею та знеціненням належного ОСОБА_3 житлового будинку. Також встановив прямий причинно-наслідковий зв`язок між видачею Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, а також даними містобудівними умовами та обмеження і фактом будівництва будівель.

Пояснив, що Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, не забороняють встановлення причинно-наслідкового зв`язку між явищами та процесами в ході проведення експертиз. Цілий ряд інженерно-технічних експертиз серед орієнтовного переліку вирішуваних питань прямо передбачають з`ясування причинно-наслідкового зв`язку експертним шляхом.

Пункт 1.4 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень дозволяє під час проведення експертизи використовувати поряд з спеціальними знаннями у тій чи іншій сфері також і закони та підзаконні нормативно-правові акти. Таке поєднання дозволяє забезпечити об`єктивність та повноту дослідження.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, представника третьої особи, пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.10.2001 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. за реєстровим номером № 6789, є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

15.12.2014 Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради за № 166 видано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

04.05.2015 Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради за №52/20-16/2015 видано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в АДРЕСА_3 .

18.05.2015 Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради за №№ 72/20-16 та 73/20-16 видано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в АДРЕСА_4 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2023 у справі № 308/10256/15-а, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023, визнано протиправними дії Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради щодо видачі 15.12.2014 за № 166 містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

Суд дійшов до висновку, що внесені до спірних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки відомості щодо цільового призначення земельної ділянки; розмірів фактичної площі прибудинкової території, яка необхідна для таких параметрів поверховості на кількості квартир будинку; кількості машиномісць, які необхідні для експлуатації будинку; розрахунку жилої та загальної площі на одного жителя та сім`ю; протипожежної відстані між будинком на ТП-62, а також влаштування всіх майданчиків, які необхідні для обслуговування житлового будинку, порушує ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 47, 66 ЖК України та п.п. 3.8, 7.43 ДБН 3260-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (в редакціях, чинних на момент їх видачі), а також суперечить Генеральному плану м. Ужгорода.

Зокрема, проведеними у справі № 308/10256/15-а висновками судової будівельно-технічної експертизи від 06.11.2019 №423/11-19 та №0010/2019 від 25.11.2019 встановлено, що забудова земельної ділянки здійснювалась не у відповідності до її цільового призначення та мети, встановленого Генеральним планом та без зміни цільового призначення земельної ділянки; на даній земельній ділянці за умов дотримання вимог п.п. 3.8, 7,43 ДБН 360-92** щодо мінімально-необхідного розрахункового показника прибудинкової території, мінімально необхідної площею для належної експлуатації машино місць, ст.ст. 47, 66 ЖК України щодо розрахунку жилої та загальної площі на одного жителя та сім`ю, будівництво будинку необхідно було передбачити з меншими параметрами поверховості та кількості квартир; не дотримано протипожежної відставні між будівлею та ТП-62; на даній земельній ділянці можливо спорудити багатоквартирний житловий будинок площею забудови не більше 70 кв.м., а також передбачені нормами майданчики (ігрові майданчики для дітей дошкільного та молодшого шкільного віку; для відпочинку дорослих; для занять фізкультурою; для господарських цілей; для вигулу собак; для стоянки автомобілів). Дотримання усіх законодавчих вимог при загальній площі земельної ділянки 350 кв.м. та її фактичній конфігурації не вбачається можливим, оскільки влаштування всіх майданчиків, необхідних для обслуговування житлового будинку неможливо виконати без зменшення передбачених законодавством мінімальних відступів.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.01.2015 у справі №308/10249/15-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016, визнано протиправними станом на момент їх видачі та скасовано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки АДРЕСА_3 , видані 16.04.2015 за № 52/20-16/2015.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи оцінку двом виданим 18.05.2015 за №№ 72/20-16, 73/20-16 Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради Містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки в АДРЕСА_4 , суд виходить з наступного.

Висновком експерта № 146 від 20.03.2018, складеним судовим експертом Корчинським Б.М., встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в АДРЕСА_4 , видані Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради 18.05.2015 за вих № 72/20-16 та вих № 73/20-16 на момент їх прийняття не відповідають Генеральному плану м. Ужгород, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також розроблені з порушенням вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині п. 3.8, 3.25 та частково п. 3.32.

Висновком експерта № 329/04-18 від 18.04.2018 судової будівельно-технічної експертизи, складеним судовим експертом Колчар В.Д. встановлено, що:

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в АДРЕСА_4 , видані Управленням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради 18.05.2015 за вих № 72/20-16 та вих № 73/20-16 на момент їх прийняття не відповідають Генеральному плану міста Ужгород, затвердженого ХХІХ сесією Ужгородської міської ради IV скликання № 313 від 04 червня 2004 року в частині цільового призначення земельної ділянки;

не відповідають Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме, ч. 2 ст. 24, оскільки забудова земельної ділянки здійснювалась не у відповідності до її цільового призначення та мети, встановленого Генеральним планом міста Ужгород та без зміни цільового призначення;

не відповідають ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» оскільки мінімально розрахункова площа, зазначена у містобудівних умовах та обмеженнях № 72/20-16 є меншою за мінімально розрахункову площу згідно вимог п. 3.8 ДБН 360-92**;

не відповідають п. 7.43 ДБН 360-92**, оскільки ними передбачено меншу кількість машино місць, ніж у вимогах ДБН 360-92**.

не відповідають ст.ст. 47, 66 ЖК України щодо розрахунку площі на одного жителя та сім`ю, які зазначені у містобудівному розрахунку із техніко-економічними показниками не відповідають встановленим нормам жилої та загальної площі.

Судовим експертом констатовано, що на такій земельній ділянці з умовами дотримання вищезгаданих нормативних вимог, будинки необхідно було б передбачити з меншими параметрами поверховості та кількості квартир.

Суд враховує, що відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 та від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19,Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду у постановах від 14.02.2024 у справі № 363/3873/17, від 11.04.2024 у справі № 545/1103/20, рішення суб`єктів владних повноважень за умови їх невідповідності закону не зумовлюють правових наслідків, на які вони спрямовані. Під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia «суд знає закони» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц). Незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Застосування судом цього принципу полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність неправомірності дій Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 за №166 від 15.12.2014; по АДРЕСА_3 від 06.04.2015 за №52/20-16/2015 та по АДРЕСА_4 від 18.05.2015 за № 72/20-16 та № 73/20-16, а також самих містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 за №166 від 15.12.2014; по АДРЕСА_3 від 06.04.2015 за №52/20-16/2015 та по АДРЕСА_4 від 18.05.2015 за № 72/20-16 та № 73/20-16.

При цьому суд враховує те, що Ужгородською міською радою як відповідачем, а також третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Ужгородською окружною прокуратурою (Ужгородською місцевою прокуратурою) та Управлінням Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області, не подано жодного доказу правомірності спірних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Більше того, позиція відповідача та третіх осіб про самочинний характер будівництва будинків за адресами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 фактично свідчить про визнання ними неправомірності та незаконності містобудівних умов та обмежень забудови даних земельних ділянок.

Відповідно до звіту про оцінку, виконаного 31.03.2018 ТОВ «Експерт і К», ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку (літ. А), загальною площею 157,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , на дату оцінки 30.03.2018 становить: в порівнянні приватного сектору одноповерхової забудови - 5 223 180 грн.; в порівнянні приватного сектору поблизу багатоповерхової забудови 2 224 980 грн.; втрата вартості житлового будинку становить 2 998 200 грн.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 0003/2018 від 03.05.2018, складеного судовим експертом Павлич О.В., станом на липень 2014 року дійсна ринкова вартість житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , складала 200 025 доларів США; станом на квітень 2018 року дійсна ринкова вартість житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 з врахуванням наявної поруч багатоповерхової забудови може становити 82 831 доларів США; дійсна ринкова вартість житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 з врахуванням відсутності багатоповерхової забудови може становити 198 605 доларів США; різниця між дійсною ринковою вартістю аналогічного будинку з наявною поруч багатоповерховою забудовою та без багатоповерхової забудови може становити 115 774 доларів США.

Рецензією Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 02.07.2018 виявлено окремі щодо оформлення висновку експертизи № 0003/2018 від 03.05.2018, які не вплинули на результати експертного дослідження.

Висновком експерта № 9802/9805 від 26.03.2019 судової оціночно-будівельної експертизи, складеним Закарпатським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України встановлено, що ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 15.12.2014 за курсом 15.02.2018 у гривнях могла становити 5 259 106 грн.; ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 01.06.2017 за курсом 15.02.2018 у гривнях могла становити 2 181 047 грн.; має місце значний вплив розміщення багатоквартирної забудови двох чотирьох поверхових будинків та двох семиповерхових будинків на зміну ціни приватної житлової садиби за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до виконаного судовим експертом Манзуренком Г.В. висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 214/19 від 04.10.2019, ймовірна ринкова (дійсна) вартість садибного (житлового) будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , станом на липень 2014 року складає 2 378 954 грн., що є еквівалентом 201 146 доларів США; ймовірна ринкова (дійсна) вартість садибного (житлового) будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , станом на червень 2017 року складає 1 948 821 грн., що є еквівалентом 74 527 доларів США; причиною знецінення вартості є безпосереднє оточення станом на червень 2017 року новозбудованих багатоповерхових будинків на території садибної забудови житлового кварталу у АДРЕСА_1 та по Слов`янській набережній. Знецінення ринкової (дійсної) вартості житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в період з липня 2014 року по червень 2017 року у еквіваленті до доларів США становить 126 619 доларів США.

Отже, факт знецінення будинку по АДРЕСА_1 доведений позивачем та не спростований.

Висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 211 від 08.12.2023 встановлено, що різниця між ринковою вартістю житлового будинку по АДРЕСА_1 з врахуванням оточення багатоповерховою житловою забудовою та ринковою вартістю даного будинку з врахуванням його оточення малоповерховою житловою забудовою станом на 31.10.2023 становить 115 164,4 долара США.

Згідно висновку експерта у галузі права к.ю.н., доц. ОСОБА_4 від 26.08.2022, знецінення житлового будинку внаслідок дії зовнішніх факторів без фізичного пошкодження його конструктивних елементів у справі № 308/10255/17 відноситься до реальних збитків.

Ужгородська міська рада на підтвердження заперечень проти позову в частині розміру збитків (знецінення будинку) подала лист ТОВ «Бізнес-Експерт» від 13.12.2017, а також звіти про оцінку майна житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 01.02.2014 та станом на 04.05.2018, які не є належними доказами в розумінні ст.ст. 77 та 102 ЦПК України для підтвердження обставин, які входять до предмету доказування у справі та встановлення яких потребує спеціальних знань.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЗаконуУкраїни «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Відтак подані Ужгородською міською радою Звіти суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта оцінки від 04.05.2018 та про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 від 07.10.2023 отримані з порушенням встановленого Законом порядку, а відтак є недопустимими доказами.

Тому суд вважає доведеним заподіяння позивачу майнової шкоди у виді реальних збитків.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 0003/2018 від 03.05.2018, складеним судовим експертом Павлич О.В., встановлено, що різниця між дійсною ринковою вартістю аналогічного будинку з наявною поруч багатоповерховою забудовою та без багатоповерхової забудови може становити 115 774 доларів США.

Згідно висновку висновком експерта № 9802/9805 від 26.03.2019 судової оціночно-будівельної експертизи, складеного Закарпатським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України має місце значний вплив розміщення багатоквартирної забудови двох чотирьох поверхових будинків та двох семиповерхових будинків на зміну ціни приватної житлової садиби за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 214/19 від 04.10.2019, виконаного судовим експертом Манзуренком Г.В., причиною знецінення вартості є безпосереднє оточення станом на червень 2017 року новозбудованих багатоповерхових будинків на території садибної забудови житлового кварталу у АДРЕСА_1 та по Слов`янській набережній.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 0038/2022 від 15.09.2022:

1)Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_6 від 15.12.2014; по АДРЕСА_3 від 06.04.2015 №52/20-16/2015 та по АДРЕСА_4 від 18.05.2015 № 72/20-16 та № 73/20-16, а також видача Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради даних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі знеціненням належного ОСОБА_3 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі, який встановлений у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 0003/2018 від 03.05.2018, виконаному судовим експертом Павлич О.В., висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 9802/9805 від 26.03.2019, виконаному Закарпатським відділенням Львівського НДІСЕ та висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 214/19 від 04.10.2019, виконаному судовим експертом Манзуренком Г.В., а також у висновку про вартість майна, виконаному 31.03.2018 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт і К».

2)З технічної точки зору наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між видачею Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_7 №166 від 15.12.2014, по АДРЕСА_3 від 06.04.2015 №52/20-16/2015 та по пл. Б. Хмельницького, 2 від 18.05.2015 у №72/20-16 та № 73/20-16, а також даними містобудівними умовами та обмеження і фактом будівництва будівель, які збудовані на підставі даних містобудівних умов та обмежень.

Вказаний у пп. 5.1.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені Наказом Міністерства Юстиції України №53/5 від 08.10.1998 перелік питань будівельно-технвчної експертизи є орієнтовним (не вичерпним).

Пункт 1.4 розділу І Інструкції прямо передбачає з метою виконання певного експертного завдання застосування експертами нормативно-правових актів та нормативних документів (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи (Держспоживстандарту України), а також чинних республіканських стандартів колишньої УРСР та державних класифікаторів, галузевих стандартів та технічних умов колишнього СРСР.

Отже інструкція дозволяє під час проведення експертизи використовувати поряд з спеціальними знаннями у тій чи іншій сфері також і закони та підзаконні нормативно-правові акти, завдяки чому забезпечується об`єктивність та повнота дослідження.

Тому суд приходить до висновку про доведеність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також самими містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 за №166 від 15.12.2014; по АДРЕСА_3 від 06.04.2015 за №52/20-16/2015 та по АДРЕСА_4 від 18.05.2015 за № 72/20-16 та № 73/20-16 та заподіянням ОСОБА_3 майнової шкоди у виді реальних збитків внаслідок знецінення ринкової вартості житлового будинку.

Суд відхиляє твердження Ужгородської міської ради про те, що територія, на якій знаходиться будинок позивача, згідно Генерального плану міста Ужгорода визначена як територія громадської забудови, відповідно, позивач не міг розраховувати зберегти характер навколишньої забудови як виключно садибний.

Згідно Генерального плану міста Ужгорода, затвердженого рішенням ХХІХ сесії IV скликання № 313 від 04.06.2004, територія, на якій знаходиться будинок ОСОБА_3 , відноситься до території громадської забудови.

Згідно секції В розділу 0.3 Класифікації видів цільового призначення земель, затверджених Наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, землі громадської забудови включають землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування).

Згідно секції В розділу 0.2 вказаної класифікації землі житлової забудови включають землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва).

Отже, будівництво багатоквартирних житлових будинків на землях громадської забудови не відповідає Генеральному плану міста Ужгорода, земельній документації та будівельним нормам.

Суд відхиляє позицію відповідача про те, що містобудівні умови та обмеження не дають підстав для здійснення заходів з будівництва об`єкта містобудування, а лише виступають підставою для розробки проектної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

У відповідності до ч. 5 ст. 26 та ч. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», перший етап проектування та будівництва об`єктів передбачає отримання власниками або користувачами земельних ділянок вихідних даних, основною складовою яких є містобудівні умови та обмеження.

Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Тому, Ужгородська міська рада, надаючи містобудівні умови та обмеження, була зобов`язана перевірити їх на предмет відповідності містобудівної документації місцевого рівня, в т.ч. Генеральному плану міста Ужгорода, земельній документації та будівельним нормам.

Визначення способу захисту з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів відноситься до диспозитивних повноважень позивача, тому суд розглядає справу в межах заявлених ОСОБА_3 позовних вимог. Відтак, стверджувана міською радою самочинність будівництва багатоквартирних будинків перебуває за межами предмету доказування у даній справі.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Це означає, що поряд із негативним обов`язком утриматися від неправомірного втручання у право мирного володіння майном держава має позитивні обов`язки гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, ефективне використання цього права та його відновлення у разі порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх висновках неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

Положення Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягають застосуванню також у випадках, коли порушення, хоча й не були пов`язані з позбавленням власності, однак, створили як наслідок знецінення наявної у позивача власності (рішення у справі "Совтрансавто-Холдинг проти України" від 25.07.2002, "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011).

Порушенням наведених норм Конвенції є й тоді, коли характер і спосіб будівництва на території розміщення майна заявника безпосередньо сприяли істотному знеціненню вартості майна, наприклад, коли в безпосередній близькості від решти земель були побудовані дороги загального користування або інші споруди (Справа «Bistrovic v. Croatia», від 31.05.2007).

У справі «Узуноглоу проти Греції» ЄСПЛ встановив, що будівництво автомагістралі в безпосередній близькості від будинку заявника (близько 15 метрів) обмежило вільне розпорядження її правом користування будинком, що мало наслідком втручання у право заявниці на мирне користування своїм майном, і що характер будівництва, сприяв істотному знеціненню вартості майна. Тому, таке втручання є підставою для отримання додаткової компенсації за обмежене користування будинком.

У справах «Ліндхейм та інші проти Норвегії» та «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» втручання у мирне володіння майном, що позначилось на його вартості, визнано порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та призначив справедливу компенсацію заявникам.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як ті, що стосуються власності, органи державної влади повинні діяти вчасно та в належний і насамперед послідовний спосіб (рішення у справі «Беєлер проти Італії»).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати органам державної влади виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі»). Однак, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Трґо проти Хорватії»).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до висновків Верховного Суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 734/1147/19, принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 роз`яснила, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, виходячи з принципу змагальності, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів.

Щодо виконання вказівок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 417 ЦПК України.

В ході нового розгляду даної справи суд встановив, що існує прямий причинний зв`язок між спірними діями та рішеннями Ужгородської міської ради та знеціненням належного позивачу житлового будинку, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 0038/2022 від 15.09.2022, висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 9802/9805 від 26.03.2019, а також висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 214/19 від 04.10.2019.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 114 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо застосування аналогії закону чи аналогії права.

Приймаючи до уваги відсутність прямого нормативного визначення виду збитків внаслідок втрати вартості (знецінення) об`єкту нерухомого майна, виконання наведеної вказівки Верховного Суду зумовило необхідність отримання Висновку експерта у галузі права кандидата юридичних наук, доцента кафедри приватного права Національного університету «Києво-Могилянська академія» ОСОБА_4 від 26.08.2022 для формування позиції Позивача.

Статті 114 та 115 ЦК України, які визначають зміст висновку експерта у галузі права та правила його оцінки розміщені у главі 5 ЦПК України «Докази і доказування», а тому вказаний висновок є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом для з`ясування завданих Позивачу виду збитків.

Як встановлено висновком експерта у галузі права к.ю.н., доц. ОСОБА_4 від 26.08.2022, внаслідок знецінення житлового будинку позивач зазнав реальних збитків.

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у АДРЕСА_4 від 18.05.2015 № 72/20-16 та № 73/20-16 неправомірними не визнавалися і в судовому порядку не скасовувалися, що не перешкоджає наданню оцінки їх правомірності та застосування наслідків оцінки у межах даної справи, виходячи з принципу jura novit curia «суд знає закони» та усталеної практики його застосування.

Позивачем доведено неправомірність дій (рішень) Ужгородської міської ради, а саме, порушення ними вимог ч. 2 ст. 24, ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 47, 66 ЖК України та п.п. 3,25, 3.32, 3.8, 7.43 ДБН 3260-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» наступними доказами рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2023 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 у справі № 308/10256/15-а, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.01.2015 у справі №308/10249/15-а та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016, висновком судової будівельно-технічної експертизи № 146 від 20.03.2018, № 329/04-18 від 18.04.2018), виду (висновком експерта у галузі права к.ю.н., доц. ОСОБА_4 від 26.08.2022) та розміру шкоди (звітом про оцінку, виконаним 31.03.2018 ТОВ «Експерт і К», висновками судової будівельно-технічної експертизи № 0003/2018 від 03.05.2018, судової оціночно-будівельної експертизи № 9802/9805 від 26.03.2019, № 14/19 від 04.10.2019, № 9802/9805 від 26.03.2019 та № 211 від 08.12.2023), а також причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Сукупністю наявних у матеріалах справи висновків оціночно-будівельних експертиз встановлено, що єдиною причиною знецінення будинку Позивача є його оточення багатоквартирними будинками.

Звітом про оцінку від 31.08.2018, а також висновками експертиз №0003/2018 від 03.05.2018, №9802/9805 від 26.03.2019, №214/19 ві04.10.2019, №211 від 08.12.2023 та №209 від 03.11.2023 встановлено різницю між вартістю будинку Позивача та вартістю аналогічного будинку без багатоповерхової забудови навколо одночасно на різні роки. Така різниця є істотною та суттєво не змінюється впродовж тривалого часу.

Тому на розмір заподіяної Позивачу шкоди не впливає ні ситуація на ринку нерухомості, ні вартість будинку у різні періоди часу, ні інші фактори, про що стверджують представники Ужгородської міської ради та Ужгородської окружної прокуратури, оскільки при проведені досліджень використовувався порівняльний, а не історичний метод.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

З врахуванням того, що розмір знецінення належного позивачу житлового будинку на час розгляду справи згідно проведеної у справі судової оціночно-будівельної експертизи складає еквівалент 115 164,40 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 4 783 652,78 грн., що не перевищує розмір заявлених позовних вимог, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі.

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Ужгородська окружна прокуратура, Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування задовольнити.

Стягнути з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_3 3 065 809 (три мільйони шістдесят п`ять тисяч вісімсот дев`ять) грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадових (службових) осіб.

Стягнути з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_3 суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі та інші учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації:, мешканця АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Ужгородська міська рада, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3,

Третя особа: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, місцезнаходження 88000, м.Ужгород, вул.. Героїв Небесної Сотгі, 4, код ЄРДПОУ 41284929

Третя особа: Ужгородська окружна прокуратура: місцезнаходження: 88000, м.Ужгород, вул. Героїв Небесної Сотні, 6, код ЄРДПОУ 02909967

Третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області: місцезнаходження 88000, м.Ужгород, пл. Поштова, 3, код ЄРДПОУ 38015610

Повний текст рішення складено 06.11.2025.

Суддя І.О.Шепетко