Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Юрченка С.О.,

секретаря - Маламан Я.О.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці - ОСОБА_2 ,

заінтересованих осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (не з`явились),

представника в/ч НОМЕР_1 - (не з`явився),

представника Міністерства оборони України - (не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2025 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 . Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Заявниця вимоги заяви мотивувала тим, що вона, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік та дружина з 2001 року. За цей період у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однією сім`єю вони проживали в будинку матері чоловіка - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. 08 червня 2024 року чоловіка заявниці було мобілізовано до Збройних Сил України, а у вересні 2024 року її чоловіка було визнано зниклим безвісти, а заявницю було визнано потерпілою по цьому кримінальному провадженню. Для призначення та виплати грошової допомоги їй, як дружині військовослужбовця, необхідно встановити факт їхнього спільного проживання як подружжя. У заяві ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини з ОСОБА_3 без шлюбу у період з 2001 року по 2024 рік за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та представник заявниці ОСОБА_2 вимоги заяви підтримували у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи без їхньої участі, вимоги заяви підтримували.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 23 вересня 2025 року представник ОСОБА_6 надіслав письмові пояснення, в яких просив заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду. Повідомив, що у військовій частині НОМЕР_1 відсутнє особисте розпорядження молодшого сержанта ОСОБА_3 , в якому він визначив кому і в яких частках має бути виплачена частина його грошового забезпечення (або одноразова грошова допомога) у разі його смерті, полону, зникнення безвісти. Зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу не дає їй право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 13 листопада 2025 року представник ОСОБА_7 надіслала письмові пояснення, в яких просила у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Зазначила, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з військовослужбовцем ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу не матиме для заявниці жодних юридичних наслідків.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно з 2001 року проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мають двох спільних синів.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 30 грудня 1997 року, заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Київ, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 04 вересня 1996 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Ржищів Кагарлицького району Київської області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 120-122).

Заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.11,13). Їхніми батьками записані: мати - ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 16 листопада 1982 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є: батько - ОСОБА_10 , мати ОСОБА_3 (а.с.19).

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 02 жовтня 1996 року, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Волжський Волгоградської області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Згідно витягів з реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 з ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_3 - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20, 21,22,23,24).

Згідно акта обстеження умов проживання від 16 грудня 2024 року, складеного депутатом Ржищівської міської ради Київської області Журило О.В., ОСОБА_1 проживає у домоволодінні свекрухи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (перебуває на службі у ЗСУ), син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 09.12.1992, ОСОБА_3 купила займаний нею і членами її сім`ї відомчий житловий будинок, що належав Ржищівській ПМК-4, садибного типу з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.26).

Згідно копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с. 27-32).

Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 70 від 08.06.2024, солдата ОСОБА_3 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію", призначено на посаду водія 3 мінометного відділення 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї НОМЕР_5 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення (а.с.15).

Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 174 від 16.09.2024, вважати таким, що зник безвісти 11 вересня 2024 року, молодшого сержанта ОСОБА_3 , стрільця- номера обслуги 3 єгерського відділення 1 єгерського взводу 1 єгерської роти 3 єгерського батальйону, з 11 вересня 2024 року призупинити виплату грошового забезпечення та на час проведення службового розслідування зняти з усіх інших видів забезпечення (а.с.112).

Згідно сповіщення сім`ї № 2/4510 від 20.09.2024 , ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець- номер обслуги 3 єгерського відділення 1 єгерського взводу 1 єгерської роти 3 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_1 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_10 08.06.2024, зник безвісти 11.09.2024 поблизу с. Желанне Перше, Покровського району, Донецької області (а.с.17).

Згідно копії витягу з ЄРДР, 21.09.2025 на підставі заяви ОСОБА_1 відділенням поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області внесені відомості до ЄРДР за № 0001886, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про те, що 11.09.2024 чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець- номер обслуги 3 єгерського відділення 1 єгерського взводу 1 єгерської роти НОМЕР_5 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_1 зник безвісти 11.09.2024 поблизу с. Желанне Перше, Покровського району, Донецької області та по теперішній час його місце перебування невідомо (а. с. 16).

Згідно інформації в/ч НОМЕР_1 від 22.09.2025, у військовій частині НОМЕР_1 відсутнє особисте розпорядження молодшого сержанта ОСОБА_3 , в якому він визначив кому і в яких частках має бути виплачена частина його грошового забезпечення (або одноразова грошова допомога) у разі його смерті, полону, зникнення безвісти (а.с.104).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. До того ж, цим рішенням Конституційного Суду України визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283 цс 18).

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.

Судом встановлено, що матеріали справи містять докази, що підтверджують факт проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до часу його зникнення безвісти.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що вимоги заяви слід задовольнити.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81-84, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вимоги заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у період з 2001 року по 2024 рік.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2025 року.

Суддя С.О.Юрченко