Провадження №: 2-ві/336/9/25
УХВАЛА

іменем України

18 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю:

секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В.,

представника позивача - адвоката Погосян М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко Олександри Анатоліївни у цивільній справі № 336/11208/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А. від розгляду цивільної справи № 336/11208/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Заява обґрунтована тим, що існують обставини, які дають підстави сумніватися в об`єктивності та неупередженості судді.

Так, за доводами скарги, з соціальних мереж вбачається, що представник позивача у справі Погосян М.А. та суддя Савеленко О.А. товаришують, що може свідчити про необ`єктивне ставлення судді до сторони, яка є опонентом Погосян М.А .

Крім того, копія позовної заяви після відкриття провадження у справі не була направлена відповідачу, а матеріали справи для ознайомлення були надані лише 14.05.2025 і то тільки частково, в неповному обсязі.

Також суд, не зважаючи на клопотання сторони відповідача про відкладення розгляду справи, провів 29.07.2025 та 02.10.2025 судові засідання.

Суддею Савеленко О.А. постановлено ухвалу від 17.11.2025 про необгрунтованість відводу, заяву про відвід передано до канцелярії суду для визначення в порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України іншого судді для вирішення питання про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями заява передана судді Боєву Є.С.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти задоволення заяви, зазначивши, що ніколи не мала позапроцесуального спілкування із суддями. На її сторінках у соціальних мережах у «друзі» додані лише родичі та близькі люди. Будь-якого спілкування, крім процесуального, із суддею Савеленко О.А. адвокат не має.

Представник позивача зауважила, що сторона відповідача раніше зверталася із аналогічною заявою, іншим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя вже надавалися відповіді на решту доводів заяви про відвід.

Інші учасники справи, будучи згідно із довідками про доставлення повідомлення у додаток "Viber" обізнаними про дату, час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Підстави для відводу судді передбачені зокрема частиною першою статті 36 ЦПК України згідно із якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За положенням ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу (ч. 4 ст. 39 ЦПК України).

Отже, за змістом ст. 39 ЦПК України, відвід має бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Щодо об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

На підставі наведеного, суд доходить висновку, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Верховний Суд у своїх постановах зробив аналогічіні висновки, зокрема, що вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді (ухвали від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

Так, відповідач свої аргументи про те, що з соціальних мереж вбачається, що представник позивача у справі Погосян М.А. та суддя Савеленко О.А. товаришують, жодним чином не підтверджує, і такі доводи спростовуються поясненнями адвоката Погосян М.А. в судовому засіданні.

Оскільки такі аргументи заявника нічим не підтверджені, суд не вдається в оцінку того, чи може взаємодія у соціальних мережах свідчити про наявність чи відсутність дружніх відносин між стороною процесу та суддею та упередженість/неупередженість судді.

Крім того, суд не встановив підстав вважати, що поведінка судді Савеленко О.А. в ході розгляду судової справи та процесуальні рішення судді свідчать про її зацікавленість у результатах розгляду цивільної справи.

Зокрема, доводи щодо неотримання копії позовної заяви з додатками, суд відхиляє, адже сама відповідачка у заяві від 03.12.2024 зазначає, що мешкає у Німеччині, про відкриття провадження у справі вона обізнана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

Отримання повного доступу до матеріалів судового провадження стороною відповідача 14.05.2025 не вплинуло на реалізацію права сторони надати відзив, який разом із долученими до нього доказами прийнятий судом, так само і проведення підготовчого судового засідання за відсутності сторони не вплинуло на реалізацію будь-яких прав відповідача.

При цьому, знов ж таки, відповідач свої доводи про те, що суд надав доступ до матеріалів справи лише "частково, не в повному обсязі", нічим не доводить.

Також є необґрунтованим посилання відповідача про проведення судового засідання 02.10.2025 за відсутності сторони відповідача, оскільки з відповідної ухвали вбачається, що судом вирішено лише питання про забезпечення позову, яке відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Сама по собі незгода з процесуальними рішення судді не є підставою для відводу. Заперечення проти процесуальних рішень, прийнятих суддею в ході розгляду справи, можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за наслідками розгляду цивільної справи.

Отже, оцінюючи обставини, викладені у заяві про відвід судді, суд доходить висновку, що правові підстави для відводу судді Савеленко О.А. в розумінні ст.ст. 36-37 ЦПК України відсутні, і наведені заявником обставини або не доведені, або ж не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді при розгляді даної цивільної справи.

Суд наголошує, що визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку передбаченому цивільним процесуальним законодавством, зокрема статтею 33 ЦПК України. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А. у справі №336/11208/24 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 19.11.2025.

Суддя Є.С. Боєв