Справа №345/2816/25
Провадження № 2-др/345/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

Д О Д А Т К О В Е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Сирко Й.Й., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

10.11.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду в зазначеній вище справі. Зазначає, що здійснюючи представництво прав та інтересів ОСОБА_2 у цивільній справі №345/2816/25 за її позовом до Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», ОСОБА_3 позивач має понести витрати на правничу допомогу в розмірі 23 200,00 грн. Вказана сума відповідає попередньо заявленому у позовній заяві орієнтовному розміру витрат на правничу допомогу, про необхідність стягнення якої зроблено заяву до завершення розгляду справи. Подану заяву просить розглядати без своєї та позивача участі. До заяви додав документи, які підтверджують попереднє надіслання її копії з додатками відповідачам у справі засобами поштового зв`язку.

Відповідно до приписів чинної редакції ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється судом в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Однак у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч.4 цієї ж статті Кодексу).

На час ухвалення додаткового рішення суду письмових заперечень стосовно поданої заяви ОСОБА_1 не надходило, в тому числі клопотань про необхідність проведення судового засідання з участю сторін.

Встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.11.2025 задоволено позов ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія», ОСОБА_3 . Визнано недійсним договір № 03-309/19 від 06 грудня 2019 року на відшкодування витрат по сплаті земельного податку, укладений між Дочірнім підприємством ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» в особі начальника відокремленого підрозділу (філії) цього підприємства «Калуська нафтогазорозвідувальна експедиція» та ОСОБА_2 , від імені якої діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.11.2019 ОСОБА_3 . За результатами розгляду цієї справи судом здійснено розподіл витрат позивача на сплату судового збору за однією вимогою немайнового характеру, поклавши зазначені витрати у рівних частинах на відповідачів.

До ухвалення рішення суду в справі ОСОБА_1 05.11.2025 подав заяву на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України, у якій повідомив, що докази, які підтверджують витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу будуть подані додатково в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення судом по суті спору.

Позиція Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» стосовно попередньо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 25 000,00 грн викладена у відзиві на позовну заяву (а.с. 36-46). Представник підприємства адвокат Богуцький О.Ю. ствердив, що, на його думку, заявлені витрати є явно неспіврозмірними зі складністю справи. Позов є невеликим за обсягом, не містить розрахунків і не вимагає спеціальних знань. Крім того, текст позовної заяви підписаний позивачем ОСОБА_2 , а не її представником Водночас, попередньо заявлені витрати тим самим відповідачем у справі, попри висловлені заперечення протилежній стороні, також можуть становити 22 000,00 грн. Відповідач наголошує, що стороною позивача не надано документів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які зазначена сторона понесла або планує понести в майбутньому, що є підставою для відмови у їхньому стягненні за результатами судового розгляду повністю.

Дослідивши наявні у справі докази, аргументи сторін у справі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданої заяви про ухвалення додаткового рішення суду виходячи з такого.

Згідно з наявною у справі копією Угоди про надання правової допомоги від 22.05.2025 за надання правової допомоги, яка включає консультації, підготовку, збір документів щодо визнання недійсним у судовому порядку договору № 03-309/19 від 06.12.2019 ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання сплатити адвокату Кобзану Р.М. гонорар згідно з домовленою сумою виходячи із розрахунку 10 40 відсотків мінімальної заробітної за одну годину роботи. При цьому, фактично виконана адвокатом робота згідно з встановленими розмірами її оплати визначається актом виконаних робіт, що виступає невід`ємною частиною угоди. Суд зазначає, що умови Угоди не визначають строків сплати клієнтом гонорару адвоката.

Відповідно до примірника долученого до заяви про ухвалення додаткового рішення та підписаного сторонами угоди про надання правової допомоги акта приймання-передачі виконаних робіт від 07.11.2025 з детальним описом цих робіт (наданих послуг) загальний розмір гонорару адвоката становить 23 200,00 грн. Первинних документів про фактичну сплату узгодженої суми гонорару на користь адвоката матеріали справи не містять.

Ухвалюючи додаткове рішення суд зазначає, що відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення належить до основних засад цивільного судочинства (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, визначаються згідно з умовами договору та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою підлягають розподілу (п.1 ч.3 ст.133, п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Однак розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У разі недотримання цих вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.4-6 ст.137 цього ж Кодексу).

Таким чином, навіть за наявності клопотання протилежної сторони в цивільному процесі про зменшення витрат на професійну правничу допомогу вирішення зазначеного питання належить до дискреційних повноважень суду. У разі наявності відповідного клопотання суд не вправі відмовити стороні, яка понесла витрати на правничу допомогу, в їх стягненні повністю з іншої сторони, а лише зменшити такі витрати під час їх розподілу за результатами судового розгляду.

Водночас, у ч.2 ст.141 ЦПК України прямо зазначено, що всі інші судові витрати, крім судового збору, покладаються на сторони залежно від ухваленого рішення суду за результати розгляду позовних вимог. Зокрема, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (загальне правило).

Згідно з ухваленим у справі за результатати її розгляду рішенням суду від 06.11.2025 позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Суд зазначав раніше у цьому додатковому рішенні, що заперечення Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» в частині стягнення з цього відповідача витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу зводяться до відсутності у матеріалах справи документів, які б підтверджували види та розмір цієї допомоги в контексті обставин справи, а також неспівмірністю попередньо заявлених витрат складності справи.

Будь-яких клопотань про необхідність зменшення заявлених до стягнення витрат позивача на правничу допомогу Дочірнім підприємством ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» матеріали справи не містять, що позбавляє суд за загальним правилом із власної ініціативи зменшити такі витрати за результатами розгляду справи по суті.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка сформульована у постанові від 16.11.2022 (справа №922/1964/21), вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд вправі зменшити розмір таких витрат навіть з власної ініціативи.

Попри те, що вказана правова позиція суду касаційної інстанції стосується особливостей застосування положень ч.5 ст. 129 ГПК України, аналогічна за змістом норма міститься у ч.3 ст.141 ЦПК України, на чому окремо наголошується у відповідній постанові цього суду.

Зміст відповідної правової позиції полягає у тому, що на відміну від загальних правил розподілу судових витрат, які діють залежно від результатів судового розгляду, за клопотанням сторони чи з ініціативи суду, враховуючи критерії, закріплені у ч.3 ст.141 ЦПК України, суд може у буквальному розумінні відступити від загального правила та зменшити чи взагалі не стягувати витрати на професійну правничу допомогу (п.112-114).

За своїм змістом правила ч.3 ст. 141 ЦПК України є відступом від загального правила. Крім того, на предмет відповідності критеріям, які вказані у цій частині статті Кодексу, суд має оцінювати поведінку, дії чи бездіяльність обох сторін (п.115 згаданої вище постанови касаційного суду).

Водночас, питання співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, які витрачено адвокатом, обсягом роботи (послуг) останнього та ціною позову передбачена також у ч.4 ст. 137 ЦПК України; за наявності такої неспівмірності суд має право винятково зменшити розмір витрат на правничу допомогу, але тільки за клопотанням іншої сторони, про що частково зазначено вище у цьому додатковому рішенні.

Отже, передбачені у ч.4-6 ст.137 та ч.3 ст.141 ЦПК України правила регулюють дещо різні правовідносини, перші з яких не мають стосунку до добросовісності поведінки, дій та рішень сторін у справі.

З встановлених судом під час вирішення справи обставин вбачаються ознаки недобросовісної поведінки та дій ОСОБА_2 , яка отримавши на початку 2020 року оригінали документів від свого представника ОСОБА_3 , в тому числі оскаржений договір на відшкодування витрат по сплаті земельного податку № 03-309/19 від 06 грудня 2019 року, тривалий час не вживала жодних заходів і лише після ухвалення 17.03.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської заочного рішення про стягнення боргу за цим договором (а.с.14-16) спочатку звернулася із заявою про перегляд відповідного рішення, а згодом подала позов про недійсність зазначеного договору. Крім того, судом встановлено під час розгляду справи по суті, що ОСОБА_2 навіть частково були сплачені платежі за умовами підписаного від її імені представником ОСОБА_3 договору, який рішенням судом визнано недійсним.

Водночас, зазначені вище обставини не дозволяють суду дійти до однозначного висновку, що спір у розглянутій справі виник внаслідок неправильних дій сторони позивача згідно з правилами, які передбачені ч.9 ст.141 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, витрати на правничу допомогу ОСОБА_2 за ініціативою суду зменшуються з 23 200,00 грн до 15 000,00 грн та покладаються у рівних частинах на відповідачів у справі, адже процесуальний закон не передбачає норм про можливість стягнення витрат на правничу допомогу солідарно з двох чи більшої кількості відповідачів.

На переконання суду, відсутність у даних стороною позивача документах чітких строків, у межах яких ОСОБА_2 повинна здійснити виплату гонорару адвоката, не відіграє ключового значення при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Зафіксовані та прийняті без зауважень у акті приймання-передачі від 07.11.2025 перелік та зміст наданих адвокатом послуг правового характеру вказують на неминучість витрат для їх оплати позивачем у майбутньому.

Керуючись ст.133-134,137,141,270 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду задоволити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» (79018, м.Львів, вул.Героїв УПА, буд.33, ЄДРПОУ 01432606) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 18.11.2025.

Суддя