Справа № 154/589/25 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/1244/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою представником адвокатом Кромським Миколою Вікторовичем, на рішення Володимирського міського суду Волинської області від 05 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2025 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів. Просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються з відповідача, та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає спільно із позивачкою. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 травня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно. Позивачка стверджує, що з дня ухвалення судового рішення її матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він має стабільний дохід та можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Рішенням Володимирського міського суду Волинської області від 05 вересня 2025 року позов у цій справі задоволено. Ухвалено змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, які присуджені згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 травня 2019 року у справі № 154/703/19, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Кромського М. В. подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не зупинив провадження у справі за клопотанням відповідача, поданим його представником, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, коли таке зупинення є обов`язком, а не правом суду в силу буквального тлумачення норм процесуального права, оскільки відповідач перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України та приймає безпосередню участь у бойових діях. З відповідача стягуються аліменти та він здійснює додаткове утримання дитини. Суд порушив таємницю ухвалення судового рішення, оскільки перехід до стадії ухвалення судового рішення розпочався о 14 год 30 хв 02 вересня 2025 року, а рішення суддею проголошено о 09 год 00 хв 05 вересня 2025 року, але 03 вересня 2025 року суддя ухвалював судові рішення у інших справах. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Савюк К. О. подала заяву в якій просить апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що хоча відповідач ОСОБА_2 на цей час проходить військову службу, але у цій справі його інтереси представляє адвокат Кромський М. В. Твердження про порушення судом першої інстанції таємниці ухвалення судового рішення є бездоказовим.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач скористався своїм правом брати участь в судових засіданнях через представника, який подав клопотання про зупинення провадження у справі, проте до суду не були надані: позиція сторони щодо позову по суті, відзив у строки, які були визначені ухвалою про відкриття провадження та поновлювалися судом саме в інтересах відповідача 02 квітня 2025 року. Тривале, на невизначений час, зупинення провадження, не відповідає правам та інтересам дитини щодо належного її утримання, гарантованим як внутрішнім законодавством так і міжнародними актами. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 1500 грн, що стягуються за рішенням суду, є недостатнім для задоволення мінімальних потреб дитини, якій після ухвалення рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 травня 2019 року у зв`язку із погіршенням стану здоров`я встановлено групу інвалідності. Дитина, крім нормальних стандартних потреб для життя і розвитку, потребує постійного лікування, для чого мати витрачає значні кошти, натомість батько обмежується лише виплатою аліментів у розмірі 1500 гривень, що є недостатнім. Аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень на даний час є меншими, аніж встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку. Стягнення з батька аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходів) істотно не зможе ускладнити його матеріальне становище, натомість суттєво вплине на матеріальне становище його сина.

З матеріалів справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 (батько) та позивачка ОСОБА_4 (мати).

19 червня 2021 року позивачка повторно вийшла заміж та змінила своє прізвище на ОСОБА_5 .

Копіями витягів з реєстру територіальної громади стверджується про фактичне проживання дитини ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 . Копією посвідчення серії НОМЕР_1 позивачкою підтверджено, що вона є законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю ОСОБА_3 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 травня 2019 року у справі № 154/703/19 з відповідача ОСОБА_2 стягуються в користь позивачки ОСОБА_4 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно.

Сторонами визнано, що заборгованості по сплаті аліментів у відповідача немає.

Долученими представником відповідача до справи копіями довідок військової частини НОМЕР_2 МОУ № 1038 від 18 березня 2025 року та № 4347 від 10 квітня 2025 року стверджується, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, є військовослужбовцем, брав і бере участь у період з 01 квітня 2023 року по теперішній час у проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення визначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України.

Відповідач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій.

Копіями пенсійного посвідчення від 30.06.2020, довідки про доходи № 8012 3300 7106 2617, свідоцтва про смерть від 22.10.2019 та довідки лікаря-психіатра ФОП ОСОБА_6 від 24 червня 2025 року представник відповідача аргументував суду обставини, що його довіритель надає матеріальну допомогу своїй одинокій матері ОСОБА_7 , яка не працює, отримує пенсію у незначному розмірі та зверталась за медичною допомогою у зв`язку із важким психічним розладом.

Копіями свідоцтва про шлюб від 18 жовтня 2024 року, витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України № 57-ОС від 19 січня 2024 року, військового квитка ОСОБА_8 відповідач доводить, що повторно одружився 18 жовтня 2024 року, його дружина ОСОБА_8 ще до одруження звільнилась з військової служби, не працює, а тому перебуває на утриманні чоловіка.

Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Вимогами статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

За ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із затвердженим державним бюджетом, прожитковий мінімум на 2025 рік становить 3196 грн для дітей віком від 6 до 18 років.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач перебуває на військовій службі, 02 квітня 2025 року представник відповідача адвокат Кромський М.В. подав до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку із перебуванням відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан».

Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі.

Окрім того, коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на цій підставі, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі.

Відповідач, представник відповідача у заявах суду від 17.03.2025, 02.04.2025 вказували, що відповідач перебуває в зоні бойових дій.

Беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Закон визначає саме обов`язок, а не право зупинити провадження у разі перебування відповідача в складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан, незалежно від участі представника.

Відповідач був позбавлений права подати свої особисті пояснення, докази по справі через проходження військової служби у зоні бойових дій.

Правову позицію з цього питання сформувала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.11.2025 в справі № 754/947/22.

Клопотання щодо зупинення провадження у справі до суду апеляційної інстанції не подавалось.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції таємниці ухвалення судового рішення, то вони не ґрунтуються на діючих нормах Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Заборони розглядати інші справи у період часу ухвалення рішення, якщо його було відкладено на іншу дату норми ЦПК України, зокрема стаття 245 ЦПК України, не містять. У апеляційній скарзі не наведено обставин, які б підтверджували порушення судом вимог ст. 245 ЦПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Звертаючись із цим позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів відповідача та мотивувала це тим, що її матеріальний стан змінився, витрати на дитину зросли, підвищився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, матеріальний стан відповідача покращився і він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Позивач не надала суду жодних доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань (інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів), хоча це є її процесуальним обов`язком. Позивач також не зверталась до ні до суду першої інстанції, а ні до апеляційного суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів у зв`язку з неможливістю їх отримати, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Сам по собі факт проходження відповідачем служби у лавах Збройних сил України не є підставою для зміни способу стягнення аліментів та не підтверджує зміну матеріального становища відповідача.

Зміна базових економічних показників, інфляція також не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, оскільки, установлений судом раніше спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, передбачає механізм збільшення суми стягуваних аліментів до гарантованого законом мінімуму у разі збільшення суми розміру прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Позивач, за наявності підстав, не позбавлена права звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами хворобою дитини, що передбачено ст. 185 СК України.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено 1817,00 грн судового збору, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, підлягають компенсації відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням суду першої інстанції вирішено питання щодо судового збору. Оскільки суд апеляційної інстанції скасовує рішення, то перегляду підлягає і стягнення судового збору. Судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану представником адвокатом Кромським Миколою Вікторовичем, задовольнити.

Рішення Володимирського міського суду Волинської області від 05 вересня 2025 року в цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Компенсувати ОСОБА_2 1817,00 грн (одну тисячу вісімсот сімнадцять гривень 00 коп) сплаченого ним за подання апеляційної скарги судового збору за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя

Судді