Справа № 465/5009/21 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/2788/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Хоцяновича О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Посікіри Романа Романовича на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року в складі судді Мигаль Г.П. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ спільного майна,-

встановив:

У липні 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , з участю третьої особи АТ «УКРСИББАНК», ТОВ «Вердикт Капітал», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ спільного майна.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

19.02.2024 представник позивачки Качмар І.О. подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив призначити у справі судову оціночно-будівельну експертизу (т. 1 а.с. 182-186).

Зокрема, представник позивача просить поставити на вирішення експерта такі питання:

- яка дійсна (ринкова) вартість на час проведення експертизи квартири під АДРЕСА_1 , яка складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 62,8 кв.м., комора в підвалі 2 кв.м.,

- яка ринкова вартість на час проведення експертизи подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна.

Проведення експертизи просив доручити Львівському НДЕКЦ МВС України (79040, м. Львів, вул. Конюшинна, 24).

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року клопотання представника позивача про призначення експертизи - задоволено.

Призначено у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівському НДЕКЦ МВС України (79040, м. Львів, вул. Конюшинна, 24).

На вирішення експертів поставлено такі питання:

- яка дійсна (ринкова) вартість на час проведення експертизи квартири під АДРЕСА_1 , яка складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 62,8 кв.м., комора в підвалі 2 кв.м.,

- яка ринкова вартість на час проведення експертизи подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна.

Матеріали справи №465/5009/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ спільного майна надано в розпорядження експертів.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від дачі висновку, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.

Витрати на проведення експертизи покладено на позивача.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалу суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Посікіра Р.Р., вважає ухвалу незаконною.

Зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі коли висновок експертизи не можуть замінити інші засоби доказування.

В оскаржуваній ухвалі суд не обґрунтував необхідність проведення експертизи, не вказав, які саме фактичні обставини потребують спеціальних знань, неможливих для встановлення іншими доказами.

У матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу нерухомості, в якому чітко визначена ринкова вартість об`єкта, що свідчить про достатність документального підтвердження вартості такого, що свідчить про те, що призначення експертизи є необґрунтованим.

Вважає, що подання клопотання про призначення експертизи вказує на процесуальне зловживання і має ознаки навмисного затягування розгляду справи.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про призначення експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 11 листопада 2025 року не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що встановлені експертом обставини при проведенні судової експертизи можуть мати суттєве значення для правильного вирішення спору, тому призначив судову оціночно-будівельну експертизу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Статтею 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об`єктам і матеріалам, які направляються на експертизу.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, рішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Підстави обов`язкового призначення судом експертизи визначені статтею 105 ЦПК України.

При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Таким чином, враховуючи норму статті про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про наявність у матеріалах справи відповідних доказів для вирішення спору, не виключають можливість учасника справи звернутися до суду із клопотанням про призначення експертизи, а суду, з врахуванням принципу диспозитивності, але не виключно, задовольнивши таке, забезпечити змагальний процес.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

У пункті 2 постанови Пленуму «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року (з відповідними змінами та доповненнями), Верховний Суд України вказав судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

Враховуючи те, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, суду необхідно перевірити, чи дійсно вказаний доказ, дослідження якого буде предметом призначеної судом експертизи, стосується предмету доказування по даній справі та чи дійсно з`ясування відповідних обставин є необхідним та ключовим.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших)

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Оскільки, предметом даного апеляційного провадження є виключно процесуальне питання від вирішення якого залежить можливість проведення відповідної судової експертизи у справі, колегія суддів не вправі надавати оцінки будь яким мотивам (доводам), що стосуються суті спірних правовідносин та, на думку сторони, свідчать про безпідставність чи підставність позовних вимог, оскільки такі будуть перевірені при розгляді справи по суті.

Як беззаперечно вбачається з матеріалів справи, у провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи АТ «УКРСИББАНК», ТОВ «Вердикт Капітал», про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ спільного майна.

Таким чином, заявлені вимоги носять як немайновий, так і майновий характер, випливають із сімейних правовідносин, а саме отримання кредиту, купівлі спірного майна та відчуження такого однією із сторін.

Судова колегія зауважує, що предмет доказування і предмет позову виступають ключовими орієнтирами при визначенні меж здійснення судочинства. Повне, своєчасне і належне використання судом «предмету доказування» є запорукою реалізації принципу процесуальної економії та є гарантією дотримання права сторін на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене, судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних.

Поряд з цим, і висновок експерта як доказ підлягає судовій оцінці разом з іншими доказами, які є у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Як зазначено вище, предметом даного спору є, зокрема, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ спільного майна шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки ринкової вартості спірної квартири.

Звертаючись з клопотанням про призначення експертизи, сторона позивача свої доводи зводить до того, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого, при цьому, покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року, справа № 125/2157/19, де касаційний суд не погодився із стягненням компенсації у розмірі, зазначеному у договорі відчуження спірного майна.

У разі неможливості визначення вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість подільного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Таким чином, наявність у розпорядженні суду інформації про вартість спірної квартири на час відчуження такої, не спростовує необхідність перевірки ринкової вартості майна, що у випадку задоволення позовних вимог, слугуватиме виключно додатковою обставиною об`єктивності та законності можливого судового рішення.

Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема щодо вартості нерухомого майна, дійсно необхідні спеціальні знання у будівельній галузі.

Таким чином, враховуючи вимоги закону та характер спірних правовідносин, колегія суддів розділяє висновок місцевого суду про те, що предмет спору та позовні вимоги свідчать про необхідність призначення судової експертизи у даній справі.

Більше того, сторонами (стороною) не надані висновки експертів саме із цих самих питань, при цьому, питання, які поставлені перед експертом, не є правовими.

Також, колегія суддів виходить з того, що призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється, у тому числі, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5.

Відповідно до пункту 5.1 Розділу ІІ вказаної Інструкції основними завданнями оціночно-будівельна експертизи є, визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо); визначення відповідності виконаної оцінки нерухомого майна (поліпшень земельної ділянки) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Орієнтовний перелік вирішуваних питань визначений п. 5.2.1 Інструкції і до таких належить, зокрема, питання вартості (зазначити вид вартості: ринкова, залишкова, ліквідаційна, вартість ліквідації, спеціальна, інвестиційна тощо) об`єкта нерухомого майна (зазначити об`єкт: будівля, приміщення, квартира, споруда тощо).

Враховуючи наведене, поставлені перед експертом питання відповідають завданням відповідної експертизи.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, представник відповідача не наводить доводів щодо незгоди із окремими питаннями, як і не зазначає свій перелік таких, відтак колегія суддів не знаходить достатніх підстав для зміни оскаржуваної ухвали у цій частині.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі №718/1305/24 зазначено, що суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Отже, призначення експертизи є елементом права на справедливий розгляд справи та відповідає принципу змагальності та рівності сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання, що висновок суду першої інстанції щодо необхідності призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи в цілому є правильним, оскільки можливі результати дадуть змогу суду у сукупності зі іншими доказами визначитися із спірними правовідносинами та матимуть значення для встановлення істини у справі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Посікіри Романа Романовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк