ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 687/343/25

Провадження № 22-ц/820/2285/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року (суддя Борсук В. О., повне судове рішення складено 19 вересня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Чемеровецької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, але не змогла прийняти спадщину у встановлений законом строк, оскільки в цей період перебувала в Італії, що, на її думку, є поважною причиною пропуску строку. Крім того, розбіжності у написанні її прізвища та матері в офіційних документах ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ) стали об`єктивною перешкодою для оформлення спадщини. Факт родинних відносин довелося встановлювати у судовому порядку. На підставі рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2025 року про встановлення факту родинних відносин з померлою отримала законну підставу для звернення до нотаріальної контори. 31 березня 2025 року приватний нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Тому позивачка просила визначити їй додатковий строк два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року в позові відмовлено.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність рішення суду, порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права. Суд зробив помилковий висновок про те, що її перебування за кордоном не є поважною причиною пропуску строку. На час відкриття спадщини чинне законодавство вимагало особисту подачу заяви про прийняття спадщини. Ця обставина у поєднанні з об?єктивною юридичною перешкодою - необхідністю встановлення факту родинних відносин через розбіжності у написанні прізвищ стали причиною невчасного звернення до нотаріуса. Суд допустив надмірний формалізм, не врахувавши, що вона є єдиною спадкоємицею, яка виявила бажання прийняти спадщину і що відповідач не заперечував проти позову та не подавав заяву про визнання спадщини відумерлою.

У засіданні апеляційного суду представник позивачки апеляційну скаргу підтримав.

Представник Чемеровецької селищної ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 26 березня 2025 року).

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2025 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що померла ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки КП Чемеровецьке районне бюро технічної інвентаризації № 137 від 02 травня 2024 року станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою Юрковецького старостинського округу № 21-56 від 31 березня 2025 року в господарській книзі № 7 зазначено, що ОСОБА_6 була членом двору за адресою АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і з 1988 року фактично в управління майном вступила ОСОБА_3 1942 року народження.

За інформацією Державної прикордонної служби України № ЕП-1298/24 від 05 грудня 2024 року відомості щодо перетину державного кордону ОСОБА_2 у період з 08 листопада 2017 року по 05 грудня 2024 року в базі даних відсутні.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Кам`янець-подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Пилявського О. В. № 92/01-16 від 31 березня 2025 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку зі зверненням після спливу встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачка не навела поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надала доказів неприйняття нею спадщини з причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини 1 і 2 статті 1269 ЦК України).

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. (частини 1 і 3 статті 1272 ЦК України).

Отже, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При вирішенні питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, суд першої інстанції установив, що позивачка у встановлений законом строк не зверталася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позовом до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 звернулася 09 квітня 2025 року.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі № 650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі № 754/3327/22).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною 1 статті 1270 ЦК України шестимісячного строку, позивачка посилалась на перебування за межами України та необхідність встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем.

Обставини, якими обґрунтовані підстави позову, не свідчать про неможливість вчинення позивачкою дій щодо прийняття спадщини. Причини пропуску нею строку не є об?єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов?язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі проживання спадкоємця за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 червня 2022 року в справі № 202/1188/19, від 14 листопада 2022 року в справі № 148/1923/20.

Встановивши, що у ОСОБА_2 були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки позивачка могла подати (надіслати засобами поштового зв`язку) до нотаріальної контори в Україні нотаріально посвідчену в країні перебування або в консульській установі заяву про прийняття спадщини.

Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, не надано.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції по їх оцінці. Вони не спростовують правильний висновок суду.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність встановлення факту родинних відносин у судовому порядку, як на поважну причину пропуску строку, не заслуговує на увагу, оскільки позивачка повинна була ініціювати процес юридичного оформлення своїх прав протягом шестимісячного строку.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта