справа № 945/1609/25 провадження №2/489/3526/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У липні 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалою якого від 20.08.2025 справу передано за підсудністю до Інгульського районного суду міста Миколаєва, із позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 37000,00 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 05.07.2023 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») укладено договір позики №4259357 шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до вказаного договору позичальнику було надано грошові кошти в сумі 10000,00 грн. шляхом перерахування на картку № НОМЕР_1 .

27.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 01.02-92/23.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №4259357.

Через порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань, станом на дату складення позовної заяви, заборгованість за договором № 4259357 від 05.07.2023 становить 37000,00 грн., яка складається із 10000,00 грн. заборгованості за основним боргом; 27000,00 грн. за відсотками, 0,00 грн. пенею.

Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погасив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 22.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Правом на дання відзиву відповідач не скористалася.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір позики №4259357 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), відповідно до умов якого позичальник отримав позику в розмірі 10000,00 грн. на 20 днів під 44,81 % в день. Кінцева дата повернення позики 25.07.2023 (пункт 2 договору).

Згідно з пункту 1 договору позики, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Пунктом 20 договору встановлено, що він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Додатком № 1 до договору позики є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Договір позики та додаток № 1 до нього підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з ідентифікатором «Sz76MOqXtB»

До укладення договору позики, відповідач ознайомився та електронним підписом з ідентифікатором «k7pWS2YY4d» підписав паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та контактні данні кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови.

Перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача позивач підтвердив довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 20.02.2025 № КД-000012120/ТНПП, адресованою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», згідно якої було прийнято та завершено платіжну операцію 05.07.2023, номер платежу cd52e0bd-457b-47da-a779-3d562960102b, сума 1000,00 грн., отримувач ОСОБА_2 ЕПЗ номер НОМЕР_2 .

Згідно розрахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики № 4259357 від 05.07.2023 станом на 27.12.2023 становила 37000,00 грн.

Із розрахунку вбачається, що погашення заборгованості позичальником не здійснювалося.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.

Судом встановлено, що договір позики укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», шляхом підписання відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільний телефону.

Таким чином, дослідженими письмовими доказами підтверджується досягнення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем усіх істотних умов необхідних для договору позики, укладення якого відповідає Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Набуття прави вимоги позивач підтвердив договором факторингу № 01.02-92/23, укладеним 27.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», після зміни найменування ТОВ «Свеа Фінанс», відповідно до умов якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

До договору факторингу позивач надав копію Реєстру боржників від 27.12.2023 та Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-92/23 від 27.12.2023.

Між тим, як вбачається із Реєстру боржників, який засвідчений підписами уповноважених осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та скріплених печатками, в Реєстрі відсутній договір позики № 4259357 від 05.07.2023, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 .

Разом з тим, витяг з Реєстру боржників, засвідченого підписом директора та печаткою ТОВ «Свеа Фінанс», містить відомості про набуття права вимоги за договором позики № 4259357 від 05.07.2023, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За вимогами частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку, належним і допустимим доказом є Реєстр боржників від 27.12.2023, який додано до договору факторингу та засвідчений підписами обох сторін такого договору. Але, як вбачається із вказаного реєстру він не містить відомостей про набуття позивачем права вимоги заборгованості за договором позики № 4259357 від 05.07.2023, позичальником по якому є відповідач.

У зв`язку із цим, ураховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем набуття права вимоги заборгованості до відповідача за договором позики № 4259357 від 05.07.2023, що є підставою для відмови в позові.

Щодо витягу з реєстру боржників, засвідченого посадовою особою позивача, суд вважає його неналежним доказом, оскільки витяг не відповідає повному реєстру боржників, доданого до договору факторингу.

Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 26.11.2025.

Суддя І.В.Коваленко