Справа № 761/9969/25
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, ухвалене в м. Києві у складі судді Осаулова А.А., повний текст якого складено 16 квітня 2025 року, у справі № 761/9969/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що 28 серпня 2020 року о 14:00 год. інспектором СРПП №3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Явдаром В.І. було винесено постанову серії БАБ №362098 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за порушення ним п.п.3.2.1 ПДР (проїзд на забороняючий знак). Не погодившись з цією постановою, він оскаржив її до Ірпінського міського суду Київської області. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2022 року по справі № 367/5815/20 його позов задоволено, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 362098 від 28 серпня 2020 року винесену інспектором СРПП №3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Явдаром В.І. скасовано, а провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито. Таким чином, вказаним рішенням встановлено порушення законного порядку та підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку із приниженням його честі, гідності а також ділової репутації, а також через відрив від звичайного способу життя, роботи, необхідністю поїздок до суду, пошук адвоката для відстоювання своїх порушених прав та законних інтересів, а також перенесеними переживанням під час довготривалого розгляду справи про адміністративне правопорушення. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з державного бюджету України на його користь моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити, стягнути з державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним ним доводам та наданим ним доказам, зокрема, рішенню Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2022 року по справі № 367/5815/20, яким було задоволено його позов та скасовано постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 362098 від 28 серпня 2020 року винесену інспектором СРПП №3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Явдаром В.І., яким було встановлено незаконність дій поліцейського щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Фартушна М.В. в інтересах Головного управління Національної поліції в Київській області подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 серпня 2020 року о 14:00 год. інспектором СРПП № 3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Явдаром В.І. було винесено постанову серії БАБ № 362098 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення ним п.п.3.21 ПДР (проїзд на забороняючий знак).

Посилаючись на неправомірність вказаної постанови інспектора СРПП № 3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Явдара В.І., ОСОБА_1 оскаржив її до Ірпінського міського суду Київської області.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2022 року по справі № 367/5815/20, яке набрало законної сили 13 серпня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 362098 від 28 серпня 2020 року постановлену інспектором СРПП №3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Явдаром В.І. скасовано, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито (а.с. 14-15).

Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності йому було завдано моральної шкоди, ОСОБА_1 порушив перед судом питання про стягнення з державного бюджету України моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 20 000,00 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положенням ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З позовної заяви вбачається, що свої вимоги про відшкодування за рахунок державного бюджету моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. ОСОБА_1 обґрунтовував незаконністю винесення інспектором СРПП № 3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Явдаром В.І. постанови серії БАБ № 362098 від 28 серпня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення ним п.п.3.21 ПДР (проїзд на забороняючий знак), що встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2022 року по справі № 367/5815/20.

Разом з тим, саме по собі скасування судом вказаної постанови інспектора СРПП №3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Явдара В.І. не може бути достатньою підставою для ухвалення рішення про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Заявляючи вказані вимоги, ОСОБА_1 не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту завдання самої моральної шкоди, яка може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими.

На підтвердження своїх вимог до позовної заяви ОСОБА_1 додав лише копію рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2022 року по справі №367/5815/20.

Водночас, вказане рішення не підтверджує наявності всіх елементів цивільно-правового правопорушення, які були б підставою для виникнення у держави зобов`язання щодо відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Крім того, як вбачається зі змісту рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2022 року, задовольняючи позовні вимоги про скасування постанови інспектора СРПП №3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Явдара В.І. серії БАБ № 362098 від 28 серпня 2020 року, суд по суті виходив з того, що відповідач не подав відзиву на позов та не спростував доводів позивача. Розглядаючи вказану справу, судом не було встановлено очевидної протиправності чи свавільних дій поліцейського під час винесення оскаржуваної позивачем постанови.

При цьому за постановою інспектора СРПП №3 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Явдара В.І. серії БАБ № 362098 від 28 серпня 2020 року позивача було притягнуто до відповідальності та зазначено про застосування до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., що не є значним, та таким, що могло призвести до обмежень його прав та завдання моральної шкоди. До того ж, позивач оскаржив вказану постанову до суду, і за наслідком розгляду суд скасував її, захистивши права позивача.

Будь-яких інших доказів на підтвердження підстав для відшкодування йому моральної шкоди позивач ОСОБА_1 суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції. Вирішуючи спір, суд першої інстанції надав належну оцінку наведеним позивачем доводам та наданим ним доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді