Житомирський апеляційний суд
Справа №286/187/25 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 68 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №286/187/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

за апеляційною скаргою Міністерства оборони України

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. у м.Овручі,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просила встановити факт проживання - її ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з лютого 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (по день зникнення безвісти) в АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що вона ( ОСОБА_1 ) проживала без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 в с.Антоновичі Коростенського району Житомирської області. Від спільного проживання у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 мобілізований до лав Збройних Сил України. Сповіщенням від 15 жовтня 2024 року №94 вона ( ОСОБА_1 ) повідомлена про те, що її цивільний чоловік 12 жовтня 2024 року зник безвісти при виконанні завдань по недопущенню просування противника поблизу населеного пункту Курахівка Донецької області. Весь час із 2002 року вони проживали спільно, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет тощо, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. З 2002 по 2008 роки у них було окреме місце реєстрації проживання, а в 2008 році вона зареєструвалася разом із ОСОБА_2 у його будинку. На початку їхнього проживання була вечірка, але весілля та офіційної реєстрації вони не проводили, потім у них народилися діти. Вони із ОСОБА_2 жили як сім`я. Всі знайомі, родичі та сусіди вважали їх сім`єю та багато з них навіть не знають, що вони офіційно не оформлювали своє проживання. Проживали вони за її адресою в АДРЕСА_1 , були спільно зареєстровані. В довідках сільської ради вони зазначалися як чоловік та дружина. Встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу їй необхідно для подання заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату коштів, які продовжують сплачувати безвісти зниклій особі, та у випадку встановлення загибелі ОСОБА_2 - отримання одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 27 січня 2025 року до участі у справі залучено Міністерство оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.17-18).

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року залучено до участі в справі військову частину НОМЕР_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.31-32).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року встановлений факт проживання ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з лютого 2002 року по 12 жовтня 2024 року (по день зникнення безвісти) (з лютого 2002 року по 21 жовтня 2008 року без реєстрації) в АДРЕСА_1 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, третя особа Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є неналежним відповідачем у цій справі за позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Суд першої інстанції не повинен був надавати правову оцінку доводам позивача щодо змісту позовних вимог, оскільки ці обставини підлягають дослідженню у межах правового спору за позовом із залученням належного відповідача, яким у даному випадку має бути особа, яка порушує, оспорює або не визнає відповідні права позивача. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 23 січня 2024 року в справі №523/14489/15-ц дійшла висновку, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав, а є лише підставою для вирішення такої справи. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, як одні із обставин, що складають предмет доказування у спорі, у даному випадку, щодо стягнення певного розміру коштів чи права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа військова частина НОМЕР_1 просить прийняти законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому зазначає, що солдат ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . З 12 жовтня 2024 року вказаний військовослужбовець обліковується як такий, що зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини в н.п. Курахівка Покровського району Донецької області. Військову частину було залучено до цього судового провадження. Було перевірено аркуш вивчення військовослужбовця та заповнена ним особисто особова картка, в яких пані ОСОБА_1 зазначена як цивільна дружина. Після цього представник військової частини НОМЕР_1 зателефонував до матері військовослужбовця ОСОБА_5 та запитав щодо відносин її сина з пані ОСОБА_1 . Мати військовослужбовця підтвердила, що її син і пані ОСОБА_1 тривалий час проживають разом, мають спільних дітей, що відносини між нею і пані ОСОБА_1 нормальні, заперечень щодо встановлення факту спільного проживання вона не має. Також були опитані побратими військовослужбовця, які також підтвердили регулярні контакти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (регулярні телефонні дзвінки, побратими зазначили, що він називав її дружиною). Також від ІНФОРМАЦІЯ_6 були отримані витяги з реєстру актів цивільного стану, з яких вбачається наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільних дітей. Виходячи з поваги до сімейного життя вказаного військовослужбовця, враховуючи анкетні данні військовослужбовця, позицію його матері, факт наявності у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільних дітей, беручи до уваги відомості про обставини контактів військовослужбовця та ОСОБА_1 , отримані від побратимів ОСОБА_2 , виходячи з принципу "jura novit curia" ("суд знає закони"), військова частина НОМЕР_1 не вважала доцільним заявляти будь-яку вимогу чи позицію у справі та залишила вирішення позову виключно на розгляду суду.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Зазначає, що документи для виплати одноразової грошової допомоги опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд комісії Міноборони. Твердження скаржника про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 та Міністерство оборони України є належним відповідачем у цій справі не відповідають нормативному регулюванню спірних відносин. Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_7 вказав, що є належним відповідачем у справі. Факт, про встановлення якого вона ( ОСОБА_1 ) просить, має юридичне значення для реалізації нею прав для спадкування після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст.1264 ЦК України, а також для отримання одноразової грошової допомоги згідно з ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». ІНФОРМАЦІЯ_5 оспорює це її право, не приймаючи документи для подальшої їх реалізації для отримання нею (позивачем) одноразової грошової компенсації.

Від ІНФОРМАЦІЯ_1 відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, просить у її задоволені відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.121,121а-123). У відзиві на апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 просить розглянути справу без участі її представника та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.5 частини першої ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини другої ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог частин другої та четвертої ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб.

Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зник безвісти 12 жовтня 2024 року при виконанні завдань по недопущенню просування противника поблизу населеного пункту Кухарівка Донецької області, що підтверджується сповіщенням №94 ІНФОРМАЦІЯ_9 від 15 жовтня 2024 року №3442 (а. с.11).

З довідки Словечанської сільської ради від 18 жовтня 2024 року №1147 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і входить у такий склад сім`ї: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дядько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.8).

Відповідно до довідки Словечанської сільської ради від 18 жовтня 2024 року №1149 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дійсно зареєстрована і проживає без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по АДРЕСА_1 , з 21 жовтня 2008 року по даний час (а.с.7). Мають двоє дітей, ведуть спільне господарство та пов`язані спільним побутом. Підстава: підтвердження свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_2 є батьком синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.12-13).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає наступну мету для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу - необхідно для подачі заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату коштів, які продовжують сплачувати безвісти зниклій особі, а у випадку встановлення загибелі ОСОБА_2 - для отримання одноразової грошової допомоги. У відзиві на апеляційну скаргу позивач також зазначає метою встановлення відповідного факту - реалізація прав на спадкування після смерті ОСОБА_6 відповідно до ст.1264 ЦК України.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2025 року №449), виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає заяву про виплату та додані до неї документи і приймає рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам або про відмову у виплаті грошового забезпечення.

Із викладеного вище вбачається, що саме на військові частини, в яких військовослужбовці проходили військову службу, покладений обов`язок проводити нарахування та виплату сім`ям грошового забезпечення зниклих безвісти військовослужбовців.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст.16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Повнолітні діти мають право на одноразову грошову допомогу в разі загибелі батька-військовослужбовця, згідно зі змінами, внесеними до законодавства у березні 2024 року. Це право є незалежним від наявності особистого розпорядження військовослужбовця і стосується всіх повнолітніх дітей.

Відповідно до ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

За положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст.48 ЦПК України).

Системний аналіз ст.ст.51,175 ЦПК України свідчить про те, що саме на позивача покладений обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. Натомість, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року в справі №303/6418/19 зазначено, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц виснувано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі №761/23904/19 зауважив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи предмет спору та заявлену позивачем вимогу, залучення належного співвідповідача до участі у справі має принципове значення, оскільки це пов`язано також і з обранням належних та ефективних способів захисту прав, на захист яких заявлено позов. Обраний спосіб захисту прав особи, яка наполягає на застосуванні судового захисту її цивільного права та інтересу, має відповідати характеру та природі спірних правовідносин.

Відповідачем до участі у справі залучений ІНФОРМАЦІЯ_5 . Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що в разі встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, ОСОБА_1 матиме права, які передбачені для членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти.

Як уже зазначалося вище, саме на військові частини, в яких військовослужбовці проходили військову службу, покладений обов`язок проводити нарахування та виплату сім`ям грошового забезпечення зниклих безвісти військовослужбовців, а не на органи комплектування та соціальної підтримки, а тому в якості відповідача до участі у справі належало залучити військову частину, в якій проходить службу ОСОБА_2 - військову частину НОМЕР_1 . У випадку встановлення загибелі ОСОБА_2 право на отримання одноразової грошової допомоги матимуть члени сім`ї, до яких зокрема відносяться: мати військовослужбовця - ОСОБА_5 та його повнолітні сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому до участі у справі в якості відповідачів мали бути залучені мати та повнолітні сини військовослужбовця, а також Міністерство оборони України, оскільки одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України. Однак, мати та повнолітні сини ОСОБА_2 взагалі не були залучені до участі в справі, а військова частина НОМЕР_1 та Міністерством оборони України залучені судом першої інстанції в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, хоча військова частина НОМЕР_1 та Міністерство оборони України мали бути залучені судом першої інстанції до участі у справі за клопотанням позивача в якості відповідачів, а не третіх осіб. Залучення третіх осіб не є достатнім, оскільки ці статуси мають різні процесуальні права та обов`язки.

За положеннями частин першої та другої ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача, а якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем.

Матеріали справи не містять клопотання позивача, поданого до закінчення підготовного провадження, про залучення до участі у справі належних відповідачів або заміни первісного відповідача належними відповідачами.

Незалучення належних відповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Отже, за положеннями ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким у задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовляється.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на положення норми ст.1264 ЦК, яка регулює питання спадкування, тобто четверту чергу спадкоємців за законом, не змінюють висновків суду апеляційної інстанції, оскільки за наявності спадкоємців першої черги за законом, спадкоємці четвертої черги за законом до спадщини не доступаються, що зайвий раз підтверджує те, що до участі в справі мали бути залучені, як відповідачі, також мати та діти ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: