У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"14" листопада 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, зобов`язання не чинити перешкод в реалізації батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, зобов`язання не чинити перешкод в реалізації батьківських прав.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд:

«1. Розірвати шлюб між мною та відповідачем;

2. Визначити, що діти після розлучення проживатимуть зі мною;

3. Стягнути з відповідача аліменти у твердій сумі (як передбачить суд);

3. Зобов`язати відповідача не перешкоджати у реалізації моїх батьківських прав.»

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним уст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява в частині вимоги про визначення місця проживання дітей, не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За змістом ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.5 ст.177 ЦПК України).

Проте, позовна заява не відповідає вимогам пунктів 2, 4, 5, 6, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Так, позивачем не вказані номери засобів зв`язку (номери телефонів) та адреси електронної пошти сторін, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Заявляючи вимогу про розірвання шлюбу, позивач у змісті позовних вимог не вказує дату укладання шлюбу, актового запису про шлюб та органу, який склав актовий запис про реєстрацію шлюбу.

Також не конкретизованими є вимоги про визначення місця проживання дітей не вказані їх прізвища, ім`я, по батькові та дати народження.

Крім того, в позові не наведено жодного обґрунтування за вимогою про визначення місця проживання дітей.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ст. 160 СК України).

Відповідно до змісту ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В розрізі даних правовідносин об`єктом захисту може бути порушене, невизнане або оспорене право чи інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, саме порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під час вирішення питання про визначення місця проживання дітей, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дітей повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання та роботи позивача, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Однак, позовна заява не містить викладення обставин та посилань на докази наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей сторін (звернення до уповноваженого органу щодо захисту прав та законних інтересів малолітніх осіб з вимогами про визначення місця проживання дітей з позивачем, відмови органу опіки та піклування в задоволенні таких вимог позивача) та інших доказів, які мають значення для вирішення питання про визначення місця проживання дітей.

Навпаки, в позовній заяві зазначено, що сторони домовились щодо проживання дітей з позивачем, що вказує на відсутність спору між сторонами в даному питанні, відповідно й відсутність порушеного відповідачем права позивача за цією вимогою.

Також не конкретизованими є вимоги про стягнення аліментів не вказано на користь кого позивач просить стягнути аліменти та на чиє утримання, не зазначений розмір аліментів, який позивач просить визначити в твердій грошовій сумі.

В позові також не наведено жодного обґрунтування за вимогою про стягнення аліментів, якими можуть бути: ухилення відповідача від сплати аліментів або їх сплати в недостатньому розмірі.

Крім того, в позовній заяві не зазначено яким чином відповідач перешкоджає позивачу в реалізації її батьківських прав, отже не наведено жодного обґрунтування (ані фактичного ані юридичного) й за цією вимогою позову, а її зміст також є не конкретизованим щодо визначення батьківських прав, зобов`язати відповідача не перешкоджати в реалізації яких позивач просить суд.

Також в позовній заяві не зазначено: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, суд звертає увагу позивача на вимоги ч.1 ст. 188 ЦПК України, в якій зазначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду (ст.2 Закону України «Про судовий збір»).

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Положеннями пунктів 1 та 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 1 211,20 грн; за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (15 140,00 грн).

Позивач, згідно Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів.

До матеріалів позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 1 211,20 грн. Однак прохальна частина позовної заяви, крім вимоги про стягнення аліментів, фактично містить три самостійні вимоги немайнового характеру, а саме: про розірвання шлюбу; про визначення місця проживання дітей; про зобов`язання не чинити перешкод у реалізації батьківських прав.

За змістом вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір, який підлягає сплаті, за вимогами немайнового характеру становить 3 633,60 грн (1 211,20 грн*3).

Отже, на виконання ухвали суду, позивач має надати суду оригінал платіжного документа про доплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: рахунок № UA0026005, код отримувача № 37993783, отримувач ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101.

Згідно ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Частиною 5 ст. 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте, жодна із долучених до позовної заяви копія документу не містять підпису позивача із зазначенням дати, - на підтвердження відповідності копій письмових доказів оригіналам, які заходяться у позивача.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач має надати суду позовну заяву в новій редакції з додержанням вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, на порушення яких вказано вище, з долученням: посвідчених належним чином документів; доказів порушення відповідачем прав позивача за 2, 3 та 4 вимогами позовної заяви; оригіналу платіжного документу про доплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн, у разі залишення вимог позову про визначення місця проживання дітей та зобов`язання не чинити перешкод в реалізації батьківських прав.

Також суд вважає за необхідно роз`яснити, що в разі наявності у позивача наміру звернутися до суду лише з вимогою про розірвання шлюбу, позивач має подати до суду виправлену позовну заяву із зазначенням лише такої вимоги позову.

До виправленої позовної заяви необхідно додати її копію та копії доданих до неї документів для направлення відповідачу, посвідченні належним чином.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, зобов`язання не чинити перешкод в реалізації батьківських прав залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я