Справа № 462/5955/24 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/967/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

20.07.2024 АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.10.2020 у розмірі 34 685,98 грн, з яких 27 283,77 грн заборгованість за тілом кредиту; 7 402,21 грн заборгованість за простроченими відсотками та сплачений судовий збір.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідачка 21.10.2020 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої надалі отримала кредитну картку типу «Універсальна» зі строком дії 07/24. Відповідачка належим чином повідомлена про умови кредитування, в тому числі і щодо сплати відсотків, користувалась кредитним лімітом та повертала суми використаних нею кредитних коштів, сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, однак припинивши надавати позивачу своєчасно використані кредитні кошти та відсотки за їх користування сформувалась заборгованість за кредитним договором. Відповідачка обгрунтовує свою відмову погашати заборгованість за кредитним договором посилаючись на проведення «спірної» операції у період 09.08.2023. Проводячи службову перервіку Банком встановлено, що транзакції за 09.08.2023 проводились з присутністю телефона та введенням ПІН-коду. Було проведено аналіз вибірки, яка була отримана з Програмного комплексу Finnum та встановлено, що номер фінансового телефону клієнта ОСОБА_1 не змінювався. Аналізом логів входів в Internet Banking Приват24 клієнта зафіксовано вхід з нетипового пристрою Phone Iphone 13, IOS 16.5.1, перший вхід з якого було здійснено 09.08.2023 о 13:54:42 та авторизація стороннього пристрою була підтверджена дзвінком з банку, при цьому відбулась зміна паролю входу до Приват24 акаунта, що належить клієнту ОСОБА_1 . При цьому, для відновлення паролю Приват24 необхідно виконати ряд дій, а саме: у полі логіну вказати фінансовий номер телефону, натиснути відповідну клавішу «Забули пароль», підтвердити свої дії, прийнявши дзвінок з банку та виконати озвучені інструкції, вибрати одну з своїх карток, ввести пін-код картки, натиснути «Далі», після успішного вводу PIN-коду картки необхідно ввести пароль, який буде використовуватись для входу та натиснути «продовжити». Зміна пін-коду акаунта ОСОБА_1 була підтверджена, інформування про вхід з Приват24 з нетипового пристрою надсилалось на e-mail клієнта. Зібрані в ході перевірки дані свідчать про те, що первинний несанкціонований вхід в акаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 став можливим через компроментацію клієнтом конфіденційних даних, в результаті чого треті особи заволоділи грошовими коштами клієнта ОСОБА_1 . Оскільки вина банку у проведенні операцій по картці ОСОБА_1 відсутня, факт шахрайства щодо клієнта ОСОБА_1 став можливим через порушення клієнтом «Умов і Правил надання банківських послуг».

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що інформація щодо подій, які відбувались із сім-карткою/сім-картками фінансового номеру телефону відповідачки, як абонемента "Київстар" не належать до меж відання АТ КБ "ПриватБанк", відтак безпідставно суд поклав тягар доказування всіх обставин на АТ КБ "ПриватБанк" та даремно поза увагою суду залишились недоведеними обставини, якими відповідачка заперечувала власну причетність щодо використання фінансового номеру телефону для ініціювання та виконання оспорюваних видаткових операцій. Суд не перевіривши всіх обставин справи звернув увагу на те, що будь-які докази, які б свідчили, що відповідач самостійно розголосила PIN-код чи іншу конфіденційну інформацію, необхідну для проведення банківських операцій із належною кредитною карткою, а тим більше будь-яким чином сприяла третім особам у використанні ними такої інформації, у матеріалах справи відсутні. Отже, лише активна поведінка відповідачки щодо розголошення PIN-коду її картки може забезпечити доступ сторонній особі для виконання умов зміни "Паролю входу", а за успішного виконання такого - й до повного функціоналу користувача Приват24, котрий серед іншого дає змогу ініціювати та успішно проводити видаткові операції за картками, в т.ч. й знімати кошти у банкоматі без картки, відкривати нові віртуальні картки, укладати та підписувати паролем кредитні угоди, переказувати кошти на інші картки, в тому числі сторонніх банків. Заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, як і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини встановлені у ньому, - становили би преюдицію. Подання заяви про вчинення кримінального правопорушення і факт внесення відомостей до Реєстру є задокументованими актами фіксації певних обставин, які не мають наперед визначеної оцінки.

Просить рішення суду скасувати постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Згідно із ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 наявні правовідносини, які виникли з приводу надання банківських послуг.

21.10.2020 відповідачка підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», відтак підписавши заяву ОСОБА_1 погодилась, що вказана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг стновлять між нею та АТ КБ «ПриватБанк» договір банківського рахунка, на підставі чого отримала карту «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом на строк 12 місяців з пролонгацією.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» станом на 23.05.2023 кредитний ліміт по картці «Універсальна» ОСОБА_1 збільшено до 33 000,00 грн.

Згідно виписки за договором № б/н за період 21.10.2020-12.04.2024, ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, в той же час систематично вносячи платежі на повернення отриманих кредитних коштів, 09.08.2023 проведено банківську операцію з переказу зі своєї картки 41**98 через додаток Приват24 на суму 3 800,84 грн, та три банківські операції зняття готівки в банкоматі DN00 st Lermontova, 37, Кгуvуі Rih на суму 20 000 грн; АТМ4640 КRG Кгуvуy Rig на суму 5 000 грн; АТМ4640 АТМ4640 КRG Кгуvуy Rig у розмірі 5 000 грн. Станом на 01.04.2024 за договором № б/н укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» наявна кредитна заборгованість на загальну суму 34 685,98 грн.

Відповідачка, заперечуючи проти позову, вказує, що 09.08.2023 вона втратила зв`язок із сім-картою свого мобільного телефону, внаслідок чого певний час була позбавлена можливості користуватись телефоном. Після перезавантаження телефону отримала смс-повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про запит на її кредитну історію. Звернувшись у відділення АТ КБ «ПрвиатБанк» з даного приводу дізналась, що невідомими особами шахрайським способом шляхом зміни паролю входу до додатку Приват24 09.08.2023 о 14.38 год. проведено операцію переказу грошових коштів з її зарплатної картки на кредитну картку за допомогою додатку Приват24 на суму 3 800,00 грн. А також у м. Кривий Ріг тричі через банкомат з її кредитної картки знято кредитні кошти. Вказані банківські операції відповідачка заперечує, оскільки вхід в акаунт Приват24 було здійснено несанкціоновано з нетипового пристрою, зі зміною паролю входу, на момент здійснення операцій зняття грошових коштів у м. Кривий Ріг перебувала у м. Львові, а свої персональні дані та банківську картку третім особам не надавала.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань судом встановлено, що 09.08.2023 Відділом поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження № 0000771 за фактом звернення 09.08.2023 до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області із письмовою заявою ОСОБА_1 , в якій остання просила прийняти міри до невідомої особи, яка 09.08.2023 у період часу з 14.38 год. по 14.52 год. шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами з її банківських карток на загальну суму 27 285 грн. Попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування визначено за ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до відповіді ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 17.07.2024 в межах кримінального провадження № 0000771 процесуальним керівником Франківської окружної прокуратури 04.12.2023 визначено підслідність вказаного кримінального провадження за Криворізьким відділенням поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для подальшого проведення досудового розслідування.

Згідно відповіді Криворізького районного управління поліції від 26.07.2024, ОСОБА_1 залучено та допитано як потерпілу у межах кримінального провадження № 0000771 від 09.08.2023. Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000771 проведено ряд слідчих та процесуальних дій, проте жодній особі про підозру у скоєнні кримінального правопорушення не повідомлялось. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває.

Поруч з цим, як зазначають сторони у справі, також проведено службову перевірку, в ході якої на момент її проведення, аналізом логів входів в Internet Banking Приват24 клієнта зафіксовано вхід з нетипового пристрою Phone Iphone 13,2, IOS 16.5.1, перший вхід з якого було здійснено 09.08.2023 о 13:54:42 та авторизація стороннього пристрою була підтверджена дзвінком з банку, надалі 09.08.2023 о 13:54:10 підтверджено зміну пін-коду по карті ОСОБА_1 .

Надалі здійснено переказ грошових коштів з картки НОМЕР_1 на картку НОМЕР_2 через додаток Приват 24: Дата операції: 09.08.2023 14:38. Сума переказу 3 800 грн.

Зняття по кредитній картці 54**00: Дата операції: 09.08.2023 o 14:49:20, зняття готівки в банкоматі: DN00 st Lermontova, 37, Кгуvуі Rih - 20 000 грн;

Дата операції: 09.08.2023 o 14:51:29, зняття готівки в банкоматі: АТМ4640 КRG Victory pl 37.Lermontova St a 10 Кгуvуy Rig - 5 000 грн;

Дата операції: 09.08.2023 o 14:52:25, зняття готівки в банкоматі: АТМ4640 КRG Victory pl 37.Lermontova St a 10 Кгуvуy Rig - 5 000 грн.

Позивач, наполягаючи на заявлених позовних вимогах, наголошує на тому, що процес зміни пароля в Приват24 відповідачки став можливий внаслідок самостійного розголошення/передачі клієнтом своїх персональних даних і згідно правил міжнародних платіжних систем, оскарження таких операцій як шахрайство є неможливим.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що:

«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд касаційної інстанції враховує, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що:

«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що:

«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що:

«сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, урахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно виходив з того, ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 27 липня 2015 року та 30 липня 2015 року щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 9 792,00 грн».

Колегія суддів звертає увагу на те, що у цій справі судом встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірних транзакцій, також її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування транзакцій.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, апеляційний суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки ОСОБА_1 , як користувач кредитних карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням і вона не повинна нести відповідальність за такі операції. Виявивши безпідставне списання (розрахунки та зняття) коштів, відповідач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.11.2025.

Головуючий

Судді