Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5605/25
Номер провадження2/711/2634/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Кобилки Є.О., Дмитренка О.Ю.,

представника відповідача адвоката Сучила А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 26 598 грн, витрати на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу (вхідний №24947/25, а.с.1-4).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 02.12.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 3897885 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису REqOM3gkiE, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу, - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено Договір позики, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позики позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: REqOM3gkiE. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 02.12.2020 о 20:10:29.

Того ж дня, позикодавець, на виконання п.1 Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 за посередництва ТОВ «ФК Фінекспрес», що діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №832a1c8a-e009-43c1-92e4-8807a08beee4 від 02.12.2020, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.

Крім того позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2. Договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Правила), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення Договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

З огляду на викладене позивач робить висновок, що у Договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому Договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, зокрема, умовами, що передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Ураховуючи викладені вище умови Договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за Договором позики, заборгованість останнього за Договором позики складає 26 598 грн, з яких: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 16 598 грн - сума заборгованості за відсотками.

Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики до відповідача, то ТОВ «Фінпром Маркет» як позивач обгрунтовує це тим, що 21.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2106, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №3897885 від 02.12.2020.

Надалі, 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №3897885 від 02.12.2020.

Згідно п.5.2. зазначеного вище договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 728,97 грн, з яких: 9073,22 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 16 655,74 грн - сума заборгованості за відсотками.

Підсумовуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики №3897885 від 02 грудня 2020 року в сумі 26 598 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою позики, та 16 598 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 40 хв 01 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.62-63).

Судове засідання, що було призначене о 08 год 40 хв 01 серпня 2025 року не відбулося в зв`язку з неявкою усіх учасників справи та надходженням клопотання представника відповідача адвоката Сучила А.О. про відкладення розгляду справи (а.с.87, 82-84). Розгляд справи відкладений до 12 год 00 хв 10 жовтня 2025 року.

13 серпня 2025 року представником відповідача адвокатом Сучилом А.О. поданий відзив на позовну заяву (вхідний №32349/25, а.с.111-114), згідно прохальної частини якого стороною відповідача висловлене прохання щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

У долученому до позовної заяви договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3897885 зазначено, що строк позики (строк договору) становить 30 днів, а датою повернення позики є 01.01.2021. Процентна ставка (базова) / день є фіксованою та становить 1,99%.

У зв`язку з цим представник відповідача робить висновок, що сукупний розмір боргу відповідача як позичальника за договором позики №3897885 від 02.12.2020 має складати 15970 грн, що розраховується наступним чином:

1)10000,00 грн х 1,99% / 100% = 199,00 грн (сума процентної ставки на день);

2)10000,00 грн + 199,00 х 30 = 15970,00 грн (загальна сума до повернення позичальником, яка підлягала сплаті 01.01.2021).

Водночас відповідачем здійснювались платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 4496,00 грн. Цей факт позивач не заперечує в позовній заяві.

Ураховуючи суму, що була сплачена відповідачем в рахунок погашення заборгованості перед позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», сума заборгованості, що обліковується за відповідачем має становити: 11474 грн (15970,00 грн - 4496,00 грн).

Також представник відповідача адвокат Сучило А.О. у відзиві зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що мала місце пролонгація за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3897885 та визначення порядку сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.

У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду, що посилання позивача на Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, якими нібито визначено умови застосування пролонгації та з якими, на думку позивача, відповідач погодився, не можуть бути взяті до уваги, оскільки в долучених до позовної заяви Правилах надання грошових коштів у позику, на які посилається позивач, наявні положення, а саме п.7.2 та п.7.7, з яких слідує, що позичальник має вчинити активні дії щодо оформлення пролонгації строку користування позикою.

З аналізу Правил надання грошових коштів у позику, на які посилається позивач та яких мав дотримуватись позикодавець, представник відповідача робить висновок, що для пролонгації умов договору позики №3897885 від 02.12.2020 позичальник мав зайти в особистий кабінет та погодити пропозицію щодо застосування пролонгації строку користування позикою, після чого позичальника мало бути повідомлено про її застосування із надсиланням інформації щодо оновлених умов договору позики.

Окрім цього, на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, наявна інструкція з підключення пролонгації, в якій зазначено: "1. Зайдіть у Особистий кабінет та оберіть умови продовження; 2. Ознайомтеся з умовами пролонгації, підпишіть Додаткову угоду за допомогою електронного цифрового підпису (код із SMS). 3. Сплатіть суму, необхідну для продовження, яка буде зазначена у вашому Особистому кабінеті".

У зв`язку з цим, представник відповідача робить висновок, що жодних доказів того, що відповідач звертався в електронній формі через особистий кабінет за пролонгацією строку користування позикою, укладення додаткової угоди до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3897885 від 02.12.2020, інформування позичальника щодо оформлення / застосування пролонгації, матеріали справи не містять.

Підсумовуючи викладене, представник відповідача робить висновок, що нарахування та заявлення до стягнення процентної ставки за користування позикою поза межами строку користування позикою не відповідає умовам самого договору позики та є безпідставним.

Щодо посилання позивача на зміст Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), то представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що матеріали справи не містять жодних підтверджень тому факту, що саме з цими Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, на які посилається позивач та якими обґрунтовує позовні вимоги, був ознайомлений відповідач, а відповідно і те, що відповідач дійсно погодився з ними, підписуючи договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3897885 від 02.12.2020.

Відносно відступлення права вимоги та переходу права вимоги до ТОВ «Фінпром Маркет», то представник відповідача у відзиві на позов акцентує увагу суду на тому, що в додатку №1 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 «Реєстр заборгованості» визначено перелік боржників, суми заборгованостей тощо. Зокрема в п.18370 Реєстру заборгованості зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а також те, що до позивача перейшло право вимоги за договором позики №3897885 від 02.12.2020 в загальній сумі 25728,97 грн, з яких: сума заборгованості за тілом - 9073,22 грн, та сума заборгованості по процентам за користування сумою позики - 16655,74 грн.

Проте згідно прохальної частини позову ТОВ «Фінпром Маркет» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 02.12.2020 в розмірі 26598,00 грн, з яких: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 16 598 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також разом з відзивом на позовну заяву представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у прохальній частині якого просить суд відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката Ткаченко Ю.О. по справі №711/5605/25 за позовною заявою ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; у випадку задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката Ткаченко Ю.О. по справі №711/5605/25 за позовною заявою ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, то зменшити розмір таких витрат до 1000,00 грн.

19 серпня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вхідний №33050/25, а.с.93-97). У цій заяві по суті справи позивач не погоджується з доводами необгрунтованості позовних вимог, що викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, з огляду на таке.

Щодо нарахування процентів за договором позики №3897885 від 02.12.2020, то представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що на підставі п. 4.2. договору позики № 3897885, п.6.5 Правила надання грошових коштів у позику та ст. 641, 644 ЦК України, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Отже, доводи представника відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них та Правил надання грошових коштів у позику і саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.

Щодо витрат відповідача на правничу допомогу, то представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн дорівнюють сумі отриманого відповідачем кредиту. Також звертає увагу суду, що означені витрати відповідача перевищують витрати позивача у 285,71%, (10 000,00/3 500 = 285,71%), хоча, на думку представника позивача, складання відзиву на позовну заяву та усна консультація відповідача займає значно менше часу чим аналіз документів та складання позовної заяви представником позивача. Також, представником відповідача не надано жодної платіжної інструкції про сплату гонорару від відповідача на користь представника відповідача, а тому дана сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Також 09 жовтня 2025 року представником позивача подані додаткові пояснення у справі (вхідний №40428/25, а.с.126-128), в обгрунтування яких зазначено, що в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок відповідача:

-електронна платіжна інструкція № 832a1c8a-e009-43c1-92e4-8807a08beee4 від 02.12.2020, видана ТОВ «Фінекспрес»;

-довідка № КД-000025322/ТНПП від 02.05.2025, видана платіжною системою/ТОВ «Фінекспрес», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією / квитанцією № 832a1c8a-e009-43c1-92e4-8807a08beee4 від 02.12.2020;

-лист №8/05/25-62 від 08.05.2025, виданий позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту відповідача/клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № 832a1c8a-e009-43c1-92e4-8807a08beee4 від 02.12.2020.

У зв`язку з цим представник позивача робить висновок, що наявні у справі документи мають статус первинних документів, що підтверджують перерахування суми позики від первинного позикодавця позичальнику.

Судове засідання, що було призначене о 13 год 00 хв 10 жовтня 2025 року, не відбулося у зв`язку із зайнятістю головуючого судді на зборах суддів Придніпровського районного суду м. Черкаси, про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка (а.с.129,130). Розгляд справи відкладений до 12 год 00 хв 07 листопада 2025 року.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07.11.2025 розгляд справи відкладений до 12 год 30 хв 21 листопада 2025 року (а.с.140-141).

Представники позивача Ґедзь О.В. та/або адвокат Ткаченко Ю.О. в судове засідання, що призначене о 12 год 30 хв 21.11.2025, не з`явилися, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: шляхом направлення судових повісток про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і адвоката Ткаченко Ю.О. та Гедзь О.В. як його представників, що були отримані цими учасниками справи 10.11.2025 (а.с.144 зворот, 145 зворот, 146 зворот). Водночас представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О., 11.11.2025 подала заяву, в якій висловила прохання здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечила проти ухвалення заочного рішення (а.с.150).

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сучило А.О. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково повідомив суд, що відповідач дійсно отримував від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти в позику в сумі 10000 грн, а також повернув 4496 грн. Також звернув увагу суду на той факт, що у договорі факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача, сума заборгованості за договором позики від 02.12.2020 складає 25728,97 грн, а в прохальній частині позову ТОВ «Фінпром Маркет» просить суд стягнути з відповідача 26 598 грн. Крім того в судовому засіданні представник відповідача просив суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

23 жовтня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 30 хв 01 грудня 2025 року.

Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 02 грудня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 3897885 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір №3897885).

Пунктом 1 Договору №3897885 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У п. 2 Договору №3897885 сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 10000,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка - 1,99%/день (фіксована); дата надання позики - 02.12.2020; дата повернення позики (останній день) - 01.01.2021; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,49%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосвується в період карантину) - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 178,85%; орієнтовна загальна вартість позики - 11470 грн.

Крім того, з п.3 Договору №3897885 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також зі змісту п.5 Договору №3897885 суд встановив, що цей договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телеконукаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Зі змісту п.11 Договору №3897885 суд встановив, що у розділі «Позичальник» міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором: REqOM3gkiE, за допомогою якого відповідач здійснив підписання означеного правочину. Також у цьому пункті Договору №3897885 міститься маска-картки, на яку позикодавець мав перерахувати позичальнику суму позики, а саме: НОМЕР_2 (а.с.15 зворот).

Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (протокол №14/08/20 від 14.08.2020) (а.с.16-25) судом встановлено, що у п.6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Водночас у п.6.9 означених Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики.

Також у судовому засіданні була досліджена довідка про ідентифікацію, що підготовлена ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», зі змісту якої суд встановив, що ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з яким укладено договір №3897885 від 02.12.2020 ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником: одноразовий ідентифікатор - REqOM3gkiE, час відправки ідентифікатора позичальнику - 02.12.2020 о 20 год 10 хв 29 сек, електронна пошта - (а.с.26).

Із довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000025322/ТНПП від 02.05.2025 (а.с.27) суд встановив, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата - 02.12.2020; номер платежу - 832a1c8a-e009-43c1-92e4-8807a08beee4; сума - 10000,00 грн; отримувач - ОСОБА_4 - ЕПЗ НОМЕР_2 .

Згідно платіжної інструкції №832a1c8a-e009-43c1-92e4-8807a08beee4, яка безпосередньо досліджена судом, встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як відправник через ТОВ «ФК «Фінекспрес» здійснило 02.12.2020 перерахунок 10000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що є ідентичним рахунком, який зазначений позичальником у п.11 Договору №3897885 (а.с.12).

Також суд встановив, що 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106 (далі - Договір факторингу №2106), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами (п.1.1 Договору факторингу №2106)

Перехід від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (п.5.2 Договору факторингу №2106).

Ціна продажу за цим договором становить 8 473 026,02 грн. Ціну продажу фактор (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») сплачує на користь клієнта (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») в строк до 28.07.2021 (п.6.2, 6.3 Договору факторингу №2106) (а.с.28 зворот-32).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №2106 від 02.12.2020 як додатку №4 до Договору факторингу №2106 суд встановив, що означеного дня, на виконання п.5.2 Договору факторингу №2106, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло Реєстр заборгованостей в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу №2106; будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру ТОВ «Фінансова компанія управління активами» як фактор немає (а.с.35).

Відповідно до графи №7834 Реєстру прав вимоги №4 від 21.06.2021 як Додатку №1 до Договору факторингу №2106 суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Договору позики №3897885 від 02.12.2020 (підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором: REqOM3gkiE, позика за яким була перерахована 02.12.2020 на картковий рахунок № НОМЕР_2 ) в сумі 25728,9661 грн, з яких: 9073,22 грн - сума заборгованості за тілом позики, та 16655,74 грн - сума заборгованості по процентам за користування сумою позики (а.с.35 зворот - 37).

Також згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2021 року до грудня 2022 року за Договором факторингу №2106 суд встановив, що 21.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перерахувало, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» отримало 8 473 026,02 грн, що відповідає ціні продажу згідно Договору факторингу №2106, яка обумовлена у п.6.2 означеного правочину (а.с.37 зворот - 38).

Крім того з договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року (далі - Договір факторингу №030423-ФК) суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінпром Маркет» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитними договорами (а.с.38 зворот - 42).

Перехід від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (п.5.2 Договору факторингу №030423-ФК).

Ціна продажу за цим договором становить 22 573 367,99 грн. Ціну продажу фактор (ТОВ «Фінпром Маркет) сплачує на користь клієнта (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») в строк до 01.07.2023 (п.6.2, 6.3 Договору факторингу №030423-ФК).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №030423-ФК як додатку №4 до Договору факторингу №030423-ФК суд встановив, що означеного дня, на виконання п.5.2 Договору факторингу №030423-ФК , ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло Реєстр заборгованостей в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу №030423-ФК; будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру ТОВ «Фінпром Маркет» як фактор немає (а.с.45 зворот).

Із акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за Договором факторингу №030423-ФК як додатку №5 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 суд встановив, що означеного дня, на виконання п.5.2 Договору факторингу №030423-ФК, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло інформацію в електронному вигляді; будь-яких зауважень до переданої інформації в електронному вигляді ТОВ «Фінпром Маркет» як фактор немає (а.с.46).

Відповідно до графи №18370 Реєстру прав вимоги від 03.04.2023 як Додатку №1 до Договору факторингу №030423-ФК суд встановив, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Договору позики №3897885 від 02.12.2020 (підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором: REqOM3gkiE, позика за яким була перерахована 02.12.2020 на картковий рахунок № НОМЕР_2 ) в сумі 25728,97 грн, з яких: 9073,22 грн - сума заборгованості за тілом позики, та 16655,74 грн - сума заборгованості по процентам за користування сумою позики (а.с.47 - 48).

Також згідно акту звірки взаємних розрахунків за Договором факторингу №310323-ФК від 03.04.2023 суд встановив, що ТОВ «Фінпром Маркет» 28.12.2023 перерахувало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 28.12.2023 отримало 22 073 367,99 грн (а.с.46 зворот).

Згідно розрахунку суми заборгованості за Договором позики №3897885, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, станом на 05.06.2025, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору №3897885 становить 26 598 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за тілом позики, та 16 598 грн - сума заборгованості по процентам за користування сумою позикою. Водночас з цього письмового доказу суд встановив, що первинним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» проценти за користування позикою нараховані відповідачу за період з 03.12.2020 до 18.03.2021 із застосуванням відсоткової ставки 1,99%, що у грошовому виразі становить 199 грн/день. Крім того, із означеного письмового доказу суд встановив, що ані ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ані ТОВ «Фінпром Маркет» не здійснювали нарахування відповідачу відсотків за користування сумою позикою у період після 18.03.2021. Також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 як позичальник, у період часу з 03.12.2020 до 02.05.2021, сплатив як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступнику в спірних правовідносинах ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 4496 грн, які позикодавцями були зараховані в рахунок погашення відсотків за користування сумою позики згідно умов Договору позики (а.с.5-7).

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).

Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право грошової вимоги до відповідача за Договором №3897885 на підставі Договору факторингу №2106 у взаємозв`язку з умовами Договору факторингу №030423-ФК.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору №3897885, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: REqOM3gkiE.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 10000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору №3897885 у строки, передбачені цим правочином.

Водночас матеріалами справи, що безпосередньо досліджені в судовому засіданні, підтверджується той факт, що сума позики, що була обумовлена між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 і відображена у п.2 Договору №3897885, була отримана відповідачем саме 02.12.2020 шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача, зазначений у п.11 Договору №3897885.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У судовому засіданні, що відбулося 07.11.2025, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сучило А.О. визнав той юридичний факт, що відповідач у справі, уклавши із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №3897885, отримав у позику грошові кошти в сумі 10000 грн на картковий рахунок, реквізити якого містяться в п.11 Договору №3897885. У суду не виникло обгрунтованих сумнівів щодо добровільності визнання представником відповідача означених юридичних фактів.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором №3897885 як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам у спірних правовідносинах: ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 10000 грн в рахунок погашення тіла позики підлягала задоволенню.

Проте суд звертає увагу учасників справи, що згідно як Реєстру прав вимоги №4 від 21.06.2021 як Додатку №1 до Договору факторингу №2106, так і Реєстру прав вимоги від 03.04.2023 як Додатку №1 до Договору факторингу №030423-ФК, розмір заборгованості відповідача за тілом позики згідно Договору №3897885, що перейшов правом вимоги спочатку від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а потім і до позивача ТОВ «Фінпром Маркет» складає 9073,22 грн (а.с.36, 47 зворот).

У зв`язку з цим, беручи до уваги, що ТОВ «Фінпром Маркет» як правонаступник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у правовідносинах, що виникли на підставі Договору №3897885, набув право грошової вимоги до відповідача щодо розміру тіла позики за означеним вище правочином в сумі 9073,22 грн, а не 10000 грн як зазначено в прохальній частині позовної заяви, тому суд дійшов висновку, що саме 9073,22 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок розміру суми позики, що лишилася несплаченою відповідачем первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам у спірних правовідносинах: ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет».

Водночас позивач всупереч положенням ч.1 ст.81 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що він як правонаступник первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в правовідносинах з відповідачем, що виникли на підставі Договору №3897885, набув право вимоги до відповідача в сумі 10000 грн боргу за тілом позики згідно умов означеного правочину.

Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 16 598 грн, суд зазначає про таке.

Так, із безпосередньо дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості згідно Договору №3897885, що підготовлений позивачем, станом на 05.06.2025 (а.с.5-7), розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем по сплаті відсотків за користування, отриманими у позику, коштами становить 16 598 грн. Ця заборгованість ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», правонаступником яких у спірних правовідносинах є ТОВ «Фінпром Маркет», була нарахована позичальнику ОСОБА_1 за період з 03.12.2020 до 18.03.2021 включно (стовбці «Дата операції» та «Нараховано процентів», а.с.5-7).

Водночас суд встановив, що сума заборгованості по сплаті відповідачем відсотків за Договором №3897885, що переходила правом вимоги від первинного до нового кредитора, тобто від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», та від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі відповідно Договору факторингу №2106 та Договору факторингу №030423-ФК, становить не 16 598 грн, що міститься в розрахунку заборгованості, що підготовлений позивачем, а в сумі 16 655,74 грн (а.с.36, 47 зворот).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Відповідно до п.2 у взаємозв`язку із умовами п.3 Договору №3897885, сторони погодили, що строк позики становить 30 днів, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором №3897885, в частині сплати відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики, не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам складає 5 970 грн (10000 грн (сума позики) х 1,99% (процентна ставка (базова) згідно п.2 Договору №3897885) х 30 днів (строк позики)).

Отже, згідно умов Договору №3897885, що були погоджені сторонами, позивач як правонаступник первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» має право на стягнення відсотків лише у межах строку дії Договору №3897885 у розмірі базової процентної ставки, що узгоджується з положеннями п.2, 3 Договору №3897885.

Крім того, як встановив суд, відповідач за період з 02.12.2020 до 02.05.2021 сплатив як ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступнику в спірних правовідносинах, що виникли на підставі Договору №3897885, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», 4496 грн, що визнано представником відповідача адвокатом Сучилом А.О. в судовому засіданні, що відбулося 07.11.2025, і підтверджується даними розрахунку заборгованості (а.с.5-7).

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що розмір відсотків за користування сумою позики згідно умов Договору №3897885, що лишилася недоплаченою відповідачем як первинному позикодавцю, так і його правонаступникам у спірних правовідносинах, складає 1474 грн (5970 грн - 4496 грн). Саме означений розмір відсотків і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з неналежним ним виконанням договірних зобов`язань.

Водночас посилання позивача, як на підставу для нарахування відсотків у розмірі 16 598 грн, на положення п.6.5 та 6.9 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.16 - 25) судом відхиляються з огляду на таке.

Дійсно до позовної заяви позивачем додані означені вище Правила, зміст яких містить п.6.5, 6.9, що надавали право первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювати нарахування відсотків, розмір яких обумовлений у п.2 Договору №3897885, починаючи з першого дня понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Однак, із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), судом встановлено, що їх умови не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.25). На підставі цього суд робить висновок, що належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що сторони Договору №3897885 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами матеріали справи не містять.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цьому контексті суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що зміст п.4.2 Договору №3897885, не містить інформації, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ саме із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що затверджені загальними зборами ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №14/08/2020 від 14.08.2020, які додані позивачем до позову і саме на яких цим учасником справи грунтуються вимоги про стягнення відсотків за користування сумою позики в розмірі 16 598 грн.

Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19), що судом застосовуються у конкретній справі з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками в розмірі 16 598 грн (згідно прохальної частини позовної заяви) та в розмірі 16 655,74 грн (згідно даних Реєстрів прав вимоги як до Договору факторингу №2106, так і Договору факторингу №030423-ФК) не відповідають умовам Договору №3897885 та означеним вище правовим висновкам Верховного Суду в подібних правовідносинах, а відтак розмір заборгованості по несплаченим відповідачем відсоткам перед первісним позикодавцем за Договором №3897885 від 02.12.2020 становить 1474 грн, що є різницею між розміром відсотків, що обумовлений сплатою згідно означеного правочину (5970 грн) та розміром відсотків, що сплачений відповідачем до часу звернення ТОВ «Фінпром Маркет» з позовом до суду (4496 грн).

Таким чином, ураховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору №3897885, з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за Договором №3897885 від 02.12.2020 у розмірі 1474 грн.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про обгрунтованість заперечень представника відповідача адвоката Сучила А.О. в означеному контексті, що містяться у відзиві на позовну заяву. Водночас суд відхиляє обгрунтування представника позивача Ґедзь О.В., що викладені у відповіді на відзив, що розмір відсотків розрахований згідно положень п.4.2 Договору №3897885 та п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) з підстав, що викладені в мотивувальній частині судового рішення.

Що стосується прохання позивача, що викладене у п.5 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3500 грн, то суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.48 зворот - 51); 2) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.51 зворот); 3) витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №14-П від 19.05.2025 як Додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.52 зворот); 4) ордеру серії АХ №1149961 від 01.11.2024 та довіреності в порядку передоручення від 12.12.2024 (а.с.55, 56); 5) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яким документована адвокат Ткаченко Ю.О. (а.с.55 зворот) 6) платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579934713.1 від 19.05.2025 (а.с.54 зворот).

У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги.

Суд також погоджується з позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 3500 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову. У зв`язку з цим суд відхиляє клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу позивачу до 1000 грн, що долучено до відзиву на позовну заяву.

Водночас, положеннями п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість у загальному розмірі 26 598 грн, однак судом позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, в розмірі 10 547,22 грн, що складає 39,65% від ціни позову (10547,22 грн / 26598 грн ), тому з відповідача на користь позивача, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1 387,75 грн (3500 х 0,3965).

Щодо розподілу витрат відповідача на надання професійної правничої допомоги згідно заяви про стягнення понесених судових витрат від 20.11.2025 (вхідний №47076, а.с.154-157), то суд зазначає про таке.

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон №5076) закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону №5076, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.1, п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки представник відповідача адвокат Сучило А.О. подав заяву про стягнення понесених судових витрат з відповідними засобами доказування в справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, до часу переходу суду до стадії ухвалення судового рішення, тому цим учасником справи дотримано положення ч.8 ст.141 ЦПК України.

Водночас розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Як встановлено судом під час розгляду заяви про стягнення понесених судових витрат і підтверджується матеріалами справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу як до відзиву на позовну заяву, так і безпосередньо до заяви про стягнення понесених судових витрат, представником відповідача додано копії: 1) ордеру серії СА №1130053 від 28.07.2025, відповідно до якого Адвокатське об`єднання «Лексленд» (далі - АО «Лексленд») в особі адвоката Сучила А.О. надає правничу допомогу ОСОБА_1 у Придніпровському районному суді м. Черкаси на підставі договору про надання правничої допомоги №154 від 28.07.2025 (а.с.116); 2) копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яким документований адвокат Сучило А.О. (а.с.115); 3) договору про надання правничої допомоги №154 від 28 липня 2025 року, що укладений між ОСОБА_1 та АО «Лексленд» (а.с.161-165); 4) додаткової угоди №1 від 28.07.2025 до договору про надання правничої допомоги №154 від 28.08.2025 (а.с.166); 5) акту прийому-передачі наданих послуг від 19.11.2025 відповідно до договору про надання правничої допомоги від 28.08.2025 (а.с. 160).

Відповідно до договору про надання правничої допомоги №154 від 28.07.2025 (далі - Договір №154) суд встановив, що предметом договору є, зокрема те, що клієнт доручає, а АО «Лексленд» приймає на себе зобов`язання на умовах, передбачених цим договором, надати клієнту правничу допомогу, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити АО «Лексленд» вартість таких послуг (далі - Гонорар).

Для надання правничої допомоги клієнту, АО «Лексленд» призначає адвоката Сучила А.О., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000912 від 02.05.2018 (п.1.2.6 Договору №154).

Із п.1,2 додаткової угоди №1 від 28.07.2025 Договору №154 суд встановив, що ця додаткова угода визначає порядок оплати (гонорару) АО «Лексленд» за надання правничої допомоги, а саме: представництво інтересів клієнта в судовій справі №711/5605/25 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Гонорар АО «Лексленд» за надання правничої допомоги визначеної в п. 1 додаткової угоди складає 10000,00 грн.

З акту прийому-передачі наданих послуг від 19.11.2025 до Договору №154 суд встановив, що на виконання Договору №154 АО «Лексленд» надало комплекс професійної правничої допомоги, визначений у додатковій угоді №1 від 28.08.2025; доручення клієнта виконано АО «Лексленд» в повному обсязі; заперечень щодо строків та якості надання професійної правничої допомоги у клієнта немає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).

У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання відповідачу правничої допомоги АО «Лексленд» в особі адвоката Сучила А.О. в справі щодо стягнення заборгованості за договором позики, суд констатує, що представником відповідача надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.

Також суд, дослідивши матеріали заяви про стягнення понесених судових витрат, встановив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 10000 грн, є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.

Зокрема, суд констатує, що адвокат Сучило А.О., з метою підготовки відзиву на позовну заяву, здійснив ознайомлення з матеріалами цивільної справи №711/5605/25 на підставі однойменної заяви від 28.07.2025 (а.с.78-79), підготовив та подав клопотання про відкладення розгляду справи від 31.07.2025 (а.с.82-84), підготовив відзив на позовну заяву (а.с.111-114), підготовив та подав заяву про стягнення понесених судових витрат від 20.11.2025 (а.с.154-157), а також приймав участь у судових засіданнях: 07.11.2025, що тривало 40 хв (а.с.140-141), та 21.11.2025, що тривало 15 хв (а.с.170).

Водночас, ч. 1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачем були пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 26 598 грн, які судом задоволені частково в розмірі 10 547,22 грн, що складає 39,65% від загальної ціни позову (10547,22 грн / 26598 грн), тому суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин принципу пропорційності визначення судових витрат, визначивши розмір витрат на правничу допомогу, що надана відповідачу, в розмірі 60,35%, що відповідає розміру позовних вимог, у задоволенні яких судом позивачу відмовлено (100% - 39,65%).

У зв`язку з цим, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з позивача ТОВ «Фінпром Маркет» пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких позивачу відмовлено, що у грошовому виразі складає 6035 грн (10000 грн (розмір витрат на правничу допомогу, що визнаний судом співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову) х 0,6035 (розмір позовних вимог у задоволенні яких позивачу відмовлено)).

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що саме 6035 грн підлягає стягненню з позивача ТОВ «Фінпром Маркет» на користь відповідача ОСОБА_1 як витрати на правничу допомогу, що останньому надавались АО «Лексленд» в особі адвоката Сучила А.О.

Щодо заперечень представника позивача ТОВ «Фінпром Маркет» Ґедзь О.В. щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу з призми того, що такі витрати відповідача у розмірі 10000,00 грн складають 285,71% від витрат позивача на складання позовної заяви та збір доказів, а тому є завищеними та неспіврозмірними із предметом позову, то суд зазначає про таке.

Частиною 6 ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, диспозиція ч.6 ст.137 ЦПК України визначає як підставу для зменшення судом витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не сам факт подачі клопотання (заяви) про зменшення означених витрат, а саме доведення неспівмірності таких витрат. Ба більше, доведення неспівмірності є обов`язком саме того учасника справи, який подав відповідне клопотання/заяву.

Із безпосередньо досліджених заперечень представника ТОВ «Фінпром Маркет» Ґедзь О.В. щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, що містяться в мотивувальній частині відзиву на позовну заяву (а.с.93-97), суд встановив, що їх зміст фактично зводиться до цитування висновків Верховного Суду. Водночас жодного аналізу таких висновків Верховного Суду з призми обсягу правничої допомоги та її вартості щодо конкретної цивільної справи, зміст заперечень не містить.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що сам по собі факт віднесення судом даної справи до малозначних справ і її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін безумовно не свідчить про неспівмірність наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Водночас, суд відзначає той факт, що надані АО «Лексленд» в особі адвоката Сучила А.О. послуги та виконані роботи стосувалися виключно надання правничої допомоги відповідачу ОСОБА_1 саме у межах цивільної справи №711/5605/25.

Заперечення сторони позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу, що понесені відповідачем, з призми відсоткового їх співвідношення із отриманим відповідачем тілом кредиту, а також вартістю правничої допомоги, що надана позивачу в означеній цивільній справі, то суд дійшов висновку про їх помилковість, оскільки ч.4 ст.137 ЦПК України чітко визначено критерії, яким має відповідати розмір витрат на оплату послуг адвоката, серед яких відсутнє відсоткове співвідношення із зазначеними представником позивача обставинами.

Що стосується заперечення представника позивача проти вартості правничої допомоги, що надана АО «Лексленд» в особі адвоката Сучила А.О. відповідачу ОСОБА_1 , з призми того, що відповідачем не надано жодної платіжної інструкції про сплату гонорару, то суд відхиляє його з огляду на таке.

Пунктом 3.1 Договору №154 передбачено, що гонорар Адвокатського об`єднання погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору.

Згідно п.3 додаткової угоди №1 до Договору №154 встановлено, що гонорар Адвокатського об`єднання сплачується клієнтом Адвокатського об`єднання «Лексленд» після ухвалення рішення суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 аналізувалися положення ст.137 ЦПК України, на підставі чого зроблено правовий висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З огляду на те, що згідно Договору №154 у взаємозв`язку з додатковою угодою № 1 до Договору №154 АБ «Лексленд» та відповідач ОСОБА_1 досягли домовленості про те, що гонорар сплачується після ухвалення рішення суду, тому суд дійшов висновку, що заперечення представника позивача щодо здійснення розподілу витрат відповідача на надання професійної правничої допомоги з призми не надання представником відповідача платіжної інструкції про сплату гонорару не узгоджується з положеннями п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України у взаємозв`язку з правовим висновком Верховного Суду щодо застосування означеної норми процесуального права, а тому відхиляється судом.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для відмови в задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу як про це просить представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» Ґедзь О.В. у відповіді на відзив від 19.08.2025.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з позивача ТОВ «Фінпром Маркет» на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 6035 грн понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, розрахованих пропорційно до позовних вимог, у задоволенні яких судом позивачу відмовлено.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Водночас ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої судом платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579936692.1 від 18.06.2025 встановлено, що позивачем сплачено 2422,40 грн в рахунок оплати судового збору за подачу позовної заяви (а.с.8).

Водночас з матеріалів справи судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість у загальному розмірі 26 598 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, в розмірі 10 547,22 грн, що складає 39,65% від ціни позову (10547,22 грн / 26598 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 960,48 грн, тобто 39,65% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,3965).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 10 547,22 грн, з яких: 9073,22 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 1474 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 387,75 грн - витрат на професійну правничу допомогу, та 960,48 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Також стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6035 грн.

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 509, 510, 527, 530, 610, 626, 628, 634, 638, 1046-1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 95, 133, 137, 141, 258, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №3897885 від 02 грудня 2020 року в розмірі 10 547 (десять тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 22 (двадцять дві) копійки, з яких: 9073 (дев`ять тисяч сімдесят три) гривні 22 (двадцять дві) копійки - заборгованість за основною сумою боргу, та 1474 (одна тисяча чотириста сімдесят чотири) гривні - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 48 (сорок вісім) копійок та 1387 (одна тисяча триста вісімдесят сім) гривень 75 (сімдесят п`ять) - витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 2 348 (дві тисячі триста сорок вісім) гривень 23 (двадцять три) копійки.

У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6035 (шість тисяч тридцять п`ять) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 01 грудня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПУО: 43311346, місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко