Справа № 159/6124/25
Провадження № 2/159/1984/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (м. Київ, вул. Алматинська, 8/310а) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

03.11.2025 року до суду надійшла письмова заява представника позивача Полякова О.В. про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Крім цього, представник позивача просить повернути з Державного бюджету України сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Вирішуючи подану представником позивача заяву, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що, відповідно до духу Конвенції, поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відтак - і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

З наведеного слід дійти висновку про те, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Представник позивача у своїй заяві від просить закрити провадження у справі, покликаючись на відсутність предмету спору.

З наведеного слідує, що на час проведення першого судового засідання відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що заява представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору є законною та обґрунтованою, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує свої вимоги внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Судом встановлено, що після відкриття провадження по даній цивільній справі позивач заявляє про відсутність предмету спору. Зазначене свідчить про те, що відповідачем повністю сплачена заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України, позивач має право на відшкодування витрат за рахунок відповідача, а не шляхом повернення коштів з Державного бюджету України.

Позивач може ініціювати питання відшкодування понесених витрат з відповідача, однак позивач такого питання перед судом не ставить.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 року у справі №199/9188/16-ц.

Крім цього, в поданій заяві представник позивача, вказуючи про відсутність предмету спору, не зазначає, чи погасив відповідач понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Є цілком логічним припущення, що відповідач, погасивши заборгованість за кредитним договором, відшкодував позивачу і понесені судові витрати, хоча представник позивача в заяві про це не зазначає.

За дійсного існування таких обставин, позивач отримає повернення судового збору і за рахунок відповідача і з Державного бюджету України, що є неприпустимим.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача в частині повернення судового збору не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючисьст.ст. 206, 247, 255, 256, 260, 353 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - Полякова Олексія Володимировича про закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (м. Київ, вул. Алматинська, 8/310а) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий:П. Ю. Бойчук