ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8677/24 Номер провадження 22-ц/814/2532/25Головуючий у 1-й інстанції Ковальчук Т.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

за участю секретаря Сальної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду із вказаною заявою, у якій просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 була членом сім`ї ОСОБА_6 у період з моменту розірвання шлюбу (27 вересня 2021 року) по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та перебувала на його утриманні.

На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 13 грудня 2014 року по 27 вересня 2021 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У серпні 2021 відносини між подружжям погіршились, рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 вересня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, однак вони продовжували проживати разом, вести спільний побут, разом піклуватися про спільну доньку. Заявник займалася доглядом доньки та за можливості працювала, а чоловік ОСОБА_6 їх утримував, надавав грошові кошти для існування.

Вказувала, що з моменту розірвання шлюбу заявник та ОСОБА_6 проживали разом, інших відносин ні у неї, ні у ОСОБА_6 не було, у інші шлюбні відносини вони не вступали. 03 липня 2022 року ОСОБА_6 був призваний на військову службу.

За час перебування на військовій службі продовжував утримувати її та їх спільну доньку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 під час участі у бойових діях загинув внаслідок вибухової травми. Після його загибелі представники ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомили заявнику, що вона та її донька мають право на отримання грошової допомоги, проте для реалізації цього права їй необхідно подати документи, що підтверджують факт перебування її на утриманні ОСОБА_6 .

Зазначала, що факт спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні ОСОБА_6 підтверджується відсутністю достатніх власних доходів, які б забезпечили їй можливість для існування та утримання дитини. Натомість ОСОБА_6 працював у службі таксі та мав дохід у сумі 15000-20000 гривень щомісячно, що значно перевищувало її доходи. У зв`язку зі смертю ОСОБА_6 заявник втратила його матеріальну допомогу, яка була для неї та її доньки основним джерелом доходу, що забезпечувало їм достойне існування.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 лютого 2025 рокувідмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення суду мотивовано недоведеністю заявлених вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Охмак Валентин Іванович, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що факт спільного проживання однією сім`єю та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_6 підтверджується відсутністю у неї доходів, які б забезпечили їй можливість для існування та утримання дитини.

Вказано, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 заявниця втратила його матеріальну допомогу, яка була для неї та доньки основним джерелом доходу, що забезпечувало їм достойне існування. Допомога ОСОБА_6 була основним джерелом засобів для існування сім`ї.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням від 27 вересня 2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвав. При цьому у рішенні зазначено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено з початку 2021 року, сторони проживають окремо (а. с. 16-18).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі міського типу Зайцеве Бахмутського району Донецької області, про що 16 вересня 2022 року складено відповідний актовий запис № 194 та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 05 травня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 25).

У судовому засіданні свідки, які є сусідами заявника, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали суду свідчення, за якими ОСОБА_1 та ОСОБА_6 дійсно проживали разом як родина до початку війни, тобто і після розірвання між ними шлюбу.

Мати заявника ОСОБА_10 пояснила, що їй, навіть, не було відомо про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , які, за її доводами, постійно проживали однією родиною.

Свідок ОСОБА_2 (мати ОСОБА_6 ) пояснила суду, що до розлучення ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали разом, але у останньої вже був інший чоловік. ОСОБА_6 намагався налагодити стосунки між подружжям, а також звернувся до ОСОБА_1 з проханням не розлучатися до вступу дитини до школи у перший клас. Однак після розлучення, він переїхав з квартири, в якій вони спільно проживали, та деякий час мешкав у будинку на АДРЕСА_1 , потім у будинку своєї матері, також орендував квартиру у Кременчуці, до моменту вступу до лав ЗСУ. Мати загиблого стверджувала, що останній після розлучення не мав можливості утримувати ОСОБА_1 , оскільки в нього ледь вистачало коштів на власні потреби. Єдине, що він зробив установив бойлер для дитини у квартирі, в якій остання проживала разом із матір`ю.

Донька ОСОБА_6 . Карина розповіла суду, що у зв`язку зі вступом до навчального закладу міста Кременчука, деякий час (з 2020 року до середини березня 2021 року) мешкала разом із татом та заявником, яка особисто повідомила їй про появу у неї нового чоловіка та намір розлучитися з її татом.

ОСОБА_11 (знайома ОСОБА_2 ) пояснила суду, що проживає поруч із будинком, в якому проживають батьки заявника, та неодноразово бачила ОСОБА_1 разом із іншим чоловіком, зокрема і до загибелі ОСОБА_6 .

Як убачається з довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, наданої Головним управління ДПС у Полтавській області Державної податкової служби України, за 4 квартал 2021 рік сукупний дохід ОСОБА_6 становить 10526,58 грн. За період із 1 по 3 квартал 2022 року 56841,16 грн (а. с. 118).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 остання з 07 жовтня 2021 року перебувала на посаді продавця непродовольчих товарів, 09 грудня 2021 року переведена на посаду адміністратора, а 30 червня 2022 року звільнена за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (а. с. 35).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за період із жовтня по грудень 2021 року сукупний дохід ОСОБА_1 становить 17357,10 грн; за період із січня по червень 43695,47 грн.

Також судом встановлено, що сукупний дохід ОСОБА_6 за період із жовтня 2021 року по червень 2022 року становив 67367,74, а ОСОБА_1 61052,57 грн, що не має суттєвої різниці, порівняно з доходами померлого. Доказів отримання останнім інших доходів суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що заявник не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а подані нею докази не підтверджують те, що вона була членом сім`ї ОСОБА_6 у період з моменту розірвання шлюбу (27 вересня 2021 року) по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та перебувала на його утриманні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За правилами пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 цієї постанови передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсіі? або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постіи?ним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсіі?, стипендіі?, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постіи?ним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Наведене узгоджується також із правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17; від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 та від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17.

У постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`і?, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля маи?на для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, и?ого ремонт, надання взаємноі? допомоги, наявність усних чи письмових домовленостеи? про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімеи?них відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`і? та визначає критеріі?, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільнии? побут і взаємні права и? обов`язки.

Зі змісту статті 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстраціі? шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання маи?на в інтересах сім`і?, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаціи?ного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18, від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18.

Факт утримання може підтверджуватися, зокрема, доказами, які підтверджують, що основним і постіи?ним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала и?ому утримання.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 вказувала на те, що вона була членом сім`ї ОСОБА_6 як до, так і після розірвання шлюбу (27 вересня 2021 року) по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також перебувала на його утриманні.

При цьому матеріали справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 .

Місцевий суд прийшов до правильного висновку, що надані заявником копії відповіді на запит з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого по четвертий квартали 2023 року та копію довідки, виданої ОСОБА_1 про те, що вона значиться безробітною у Кременчуцькій філії Полтавського обласного ЦЗ з 13 березня 2023 року, не стосуються періоду, на який посилається ОСОБА_1 у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення (а. с. 11, 12).

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася загиблим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Разом з тим, єдиним доказом спільного проживання та наявності сімейних відносин із загиблим заявник наводить свідчення свідків, а відсутність у неї достатніх доходів, вважає підставою для встановлення факту перебування її на утриманні загиблого, який за її доводами, отримував більші доходи, що давало йому можливість утримувати родину.

Колегія суддів звертає увагу, що місцевий суд обгрунтовано не прийняв до уваги свідчення свідків ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вони є суперечливими та протилежними тим, що надали свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Отже, матеріалами справи не встановлено та заявницею не доведено, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_6 та була членом його сім`ї у період з моменту розірвання шлюбу (27 вересня 2021 року) по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді Г.Л. Карпушин

В.П. Пікуль