Справа № 683/2736/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.

за участі секретаря судового засідання Братенка В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Вонсовича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/2736/25, 2/683/1579/2025 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Промінь» с.Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, що належав ОСОБА_3 згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №074002 від 10 березня 1997 року, яке вона прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері і в установленому порядку прийняв спадщину, до складу якої увійшло право на зазначену земельну частку (пай), яке ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_3 .

Зазначає, що нотаріусом йому відмовлено в оформленні його спадкових справ оскільки згідно з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05 червня 2015 року відомостей щодо реєстрації права власності та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 не встановлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вонсович М.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначав, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 був позивач, оскільки шлюб ОСОБА_4 та померлої ОСОБА_2 на день смерті останньої був вже розірваний, а син померлої - ОСОБА_5 , хоч і був зареєстрований з нею, однак фактично не проживав, а тому відповідно до усталеної судової практики уважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки прийняття спадщини полягає у фактичному проживання спадкоємця разом із спадкодавцем, а не лише реєстрації його місця проживання за однією адресою.

Представник відповідача Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, подав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності .

Дослідивши надані докази, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який на день смерті відповідно до довідки Пеньківської сільської ради від 03 грудня 2010 року № 1160 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , до спадкового майна входить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №074002 від 10 березня 1997 року, після смерті ОСОБА_3 фактично в управління і розпорядження майном 06 липня 1997 року вступила дочка ОСОБА_2 , яка доглядала батька, провела його похорони, закрила будинок на замок.

Тобто, ОСОБА_2 прийняла спадщину після свого батька відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшло право на земельну частку (пай) в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Промінь» с.Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, що належав померлому на підставі з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №074002 від 10 березня 1997 року.

За життя ОСОБА_3 державного акт про право власності на земельну ділянку взамін сертифікату, не отримав.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на день своєї смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сином ОСОБА_1 , сином ОСОБА_5 .

На час смерті ОСОБА_2 була розлучена із батьком позивача - ОСОБА_4 з 24 квітня 1991 року, про що Дністровським відділом ЗАГС м. Кишеніва зроблено актовий запис №4, що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області м. Старокостянтинів від 10 лютого 2005 року за № 159-0370.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14 грудня 2024 року серії НОМЕР_1 .

Із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 до своєї смерті не звертався не звертався.

Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними позивача, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , довідкою Пеньківської сільської ради довідка Пеньківського старостинського округу від 03 грудня 2010 року №1160, виписками з по господарської книги від 24 січня 2025 року, матеріалами спадкової справи №431/2025 заведеної 07 серпня 2025 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до усталеної судової практики при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18),

ОСОБА_5 , хоч і був зареєстрований, проте фактично не проживав з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживали по сусідству із ОСОБА_2 у с. Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області.

З огляду на викладене, суд уважає, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

07 серпня 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 в оформленні його спадкових прав після смерті ОСОБА_2 на земельну частку пай колективного сільськогосподарського «Промінь» с.Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області, що належав ОСОБА_3 згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №074002 від 10 березня 1997 року, яке вона прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із тим, що згідно з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05 червня 2015 року відомостей щодо реєстрації права власності та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на земельну частку (пай) в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Промінь» с.Пеньки Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яке вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та якому це право належало на на підставі з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №074002 від 10 березня 1997 року.

Вимоги про стягнення судового збори позивачем не заявлялись.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не оформила свої спадкові права після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну частку пай, що належав ОСОБА_3 згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №074002 від 10 березня 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Острозького, 41 м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100, КОД .

Повний текст рішення складено 26 листопада 2025 року.

Суддя: