ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м.Суми

Справа №577/5252/24

Номер провадження 22-ц/816/863/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2024 року у складі судді Кравченка В.О., ухваленого в м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «» (далі по тексту ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 461333695 від 06 лютого 2021 року загальною сумою 20010,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 10010,00 грн. - за відсотками, а також судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 06 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №461333695 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10000 грн 00 коп., який зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування кредитом.

Однак свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 20010, грн 00 коп., з них: 10000 грн 00 коп. заборгованість по кредиту, 10010 грн 00 коп. заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом. На підставі договорів факторингу право грошової вимоги по вказаному кредитному договору перейшло до ТОВ «Юніт Капітал».

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Юніт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що безпідставними є висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем набуття ним права вимоги до відповідача, оскільки відповідно до п. 4.1 договорів факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги.

Крім того вказує, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги нового кредитора переходить з моменту сплати ним на користь попереднього кредитора заборгованості та інших платежів. Отже, оплата за договором факторингу не є обов`язковим додатком при подачі позовної заяви.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу, в установлений апеляційним судом строк подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 461333695 за умовами якого товариство надає позичальнику кредит на суму 10000 грн, строком на 126 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (а.с. 11 на звороті, 12-13).

Кредитний договір № 461333695 від 06 лютого 2021 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV4FG53.

Згідно з п. 1.3 договору, строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п. 1.4 договору сторони договору погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним.

У додатку №1 до договору встановлено графік розрахунків.

Також, 06 лютого 2021 року була сформована заявка на отримання грошових коштів в кредит (а.с. 20).

Згідно платіжного доручення від 06 лютого 2021 року кошти в сумі 10000 грн ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховані ОСОБА_1 за договором № 461333695 від 06 лютого 2021 року (а.с. 30).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 461333695 від 06 лютого 2021 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 12 червня 2021 року складала 20010,00 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 10010 грн 00 коп. (а.с. 57-58).

28 листопада 2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як клієнтом та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк договору діє з моменту його підписання та закінчується 28 листопада 2019 року(а.с. 33-38).

Право вимоги, у розумінні договору факторингу, означає всі права кредитора за кредитними договорами, у тому числі прав грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (п. 1.3 договору).

Додатковою угодою №19 від 28 листопада 2019 року внесено зміни до п. 8.2 договору, яким визначено строк дії договору до 31 грудня 2020 року (а.с. 56, на звороті).

Додатковою угодою №26 від 31 грудня 2020 року сторони внесли зміни до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01, викладено текст договору в новій редакції. Строк дії договору визначено до 31 грудня 2021 року (а.с. 39-43).

Додатковою угодою №27 від 31 грудня 2021 року до договору факторингу від 28 листопада 2021 року продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 44).

Додатковою угодою №31 від 31 грудня 2022 року до договору факторингу від 28 листопада 2021 року продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с. 44, на звороті).

Додатковою угодою №32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу від 28 листопада 2021 року продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 45).

З реєстру прав вимоги №138 від 15 червня 2021 року вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 461333695, укладеним 06 лютого 2021 року з ОСОБА_1 у розмірі 20010 грн 00 коп. (а.с. 45, на звороті).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як фактором, укладено договір факторингу №05/0820-01, на підставі яких ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначеним цих договором (а.с. 46-49).

Додатковою угодою №2 від 03 серпня 2021 року до договору факторингу від 05 серпня 2021 року продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 51).

Додатковою угодою №3 від 30 грудня 2022 року до договору факторингу від 05 серпня 2021 року продовжено строк дії договору до 30 грудня 2024 року (а.с. 51).

Згідно реєстру прав вимоги №7 від 28 жовтня 2021 року, ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», зокрема, за кредитним договором № 461333695, укладеним 06 лютого 2021 року з ОСОБА_1 у розмірі 20010 грн 00 коп. (а.с. 56).

14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси» як клієнтом та ТОВ «Юніт Капітал» як фактором укладено договір факторингу №14/02/2022-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Юніт Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначеним цих договором (а.с. 52-55).

Згідно реєстру прав вимоги №1 від 14 лютого 2021 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Юніт Капітал», зокрема, за кредитним договором № 461333695, укладеним 06 лютого 2021 року з ОСОБА_1 у розмірі 20010 грн 00 коп. (а.с. 56, на звороті).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги до відповідача від первісних кредиторів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» до кредитора - ТОВ «Юніт Капітал», що є його процесуальним обов`язком.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилом ч. 8ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 06 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 461333695, який позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до платіжного доручення від 06 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку відповідача грошові кошти в розмірі 10000 грн 00 коп. Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Так, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у п. 1.3. якого зазначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Враховуючи положення договору факторингу, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача, оскільки підписання реєстру права вимоги № 138 відбулося 15 червня 2021 року, тобто після укладення договору № 461333695 від 06 лютого 2021 року .

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 461333695від 06 лютого 2021 року, що підтверджується реєстром прав вимоги № 7 від 28 жовтня 2021 року.

14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 14/02/2022-01, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 461333695 від 06 лютого 2021 року, що підтверджується реєстром прав вимоги № 1 від 14 лютого 2022 року.

Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором є помилковим, оскільки ТОВ «Юніт Капітал» у передбаченому законом порядку відповідно до послідовно укладених договорів факторингу, на виконання яких підписувалися реєстри передачі прав вимог до боржників, набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором укладеним із первісним кредитором.

Також колегія суддів погоджується із розміром заборгованості за договором, яким просить стягнути позивач на свою користь.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 461333695 від 06 лютого 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складала 20010,00 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 10010 грн 00 коп. (а.с. 57-58).

Доказів на спростування наведеного розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем надано не було.

З врахуванням зазначеного рішення суду на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 461333695 від 06 лютого 2021 року у розмірі 20010,00 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 10010 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2422 грн 40 коп. та 3633 грн 60 коп. за апеляційний перегляд справи.

Щодо вимог про стягнення правничої допомоги.

В суді першої інстанції інтереси позивача представляв адвокат Тараненко А.І.

Частиною 3ст.133ЦПК Українивизначено,що довитрат,пов`язаних зрозглядом справи,належать,зокрема,витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано копії договору про надання правової допомоги № 26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, додаткової угоди № 10 до договору про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 26 серпня 2024 року, згідно якого в суді першої інстанції надано послуг на загальну суму 6000 грн 00 коп. (а.с. 59-63).

З огляду на відсутність обґрунтованого клопотання про зменшення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, та задоволення позовних вимог і доводів апеляційної скарги у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути 6000 грн 00 коп.,

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 461333695 від 06 лютого 2021 року у розмірі 20010 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2422 грн 40 коп. та 3633 грн 60 коп. за апеляційний перегляд справи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанцій у розмірі 6000 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов