Справа № 683/2598/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/2598/25, 2/683/1489/2025 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про тлумачення заповіту,

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до про тлумачення заповіту. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , про що Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.2024 р.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, площею 0,2581 га, кадастровий номер :02:001:0023, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 2,0686 га, кадастровий номер :05:013:0001, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади.

Згідно змісту заповіту, складеного ОСОБА_2 25 березня 2010 року належний її житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього земельними ділянками (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131714 виданий 13.11.2008 р., Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131712 виданий 13.11.2008 р.) та господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 , Державний акт серія ХМ № 018594, виданий 14.10.2003 р., заповіла ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулась до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 щодо оформлення спадкових прав за заповітом.

Однак, згідно відповіді на звернення від 24.06.2025 р. № 939/02-14, нотаріусом було повідомлено про відсутність можливості оформлення спадкових прав за заповітом. Вказано, що спадкоємцем було надано заповіт, посвідчений Рачок Н.І., секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 25 березня 2010 року, зареєстрований у реєстрі за № 11, згідно якого ОСОБА_1 були заповідані Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯГ № 131712, серія ЯГ № 131714 та серія ХМ № 018594, а заповідаються земельні ділянки, згідно Державних актів. В зв`язку з вищевикладеним, неможливо дотриматись п. 5.1. Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та ст. 1256 ЦК України, в зв`язку з чим необхідно рішення суду про тлумачення заповіту.

Посилаючись на викладене, просить здійснити тлумачення заповіту, посвідченого Рачок Н.І., секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 25 березня 2010 року, зареєстрованого у реєстрі за № 11, відповідно до якого ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131714, виданого 13.11.2008 р.; земельну ділянку, площею 0,2581 га, кадастровий номер :02:001:0023, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131712, виданого 13.11.2008 р.; земельну ділянку, площею 2,0686 га, кадастровий номер :05:013:0001, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 018594, виданого 14.10.2003 р., заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 2 вересня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду представника не направила, будь-які клопотання не надходили.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належали : земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131714, виданого 13.11.2008 р.; земельна ділянка, площею 0,2581 га, кадастровий номер :02:001:0023, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131712, виданого 13.11.2008 р.; земельна ділянка, площею 2,0686 га, кадастровий номер :05:013:0001, цільове призначення якої: для ведення товарного

сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 018594, виданого 14.10.2003 р.

25 березня 2020 року ОСОБА_3 склала заповіт такого змісту: « Я, ОСОБА_2 … на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження : належний мені житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього земельними ділянками (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131714 виданий 13.11.2008 р., Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131712 виданий 13.11.2008 р.) та господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 , Державний акт серія ХМ № 018594, виданий 14.10.2003 р., заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Вказаний заповіт посвідчений секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 25 березня 2010 року, зареєстрований у реєстрі за № 11і значиться як чинний.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли : житловий будинок АДРЕСА_1 земельна ділянка, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельна ділянка, площею 0,2581 га, кадастровий номер :02:001:0023, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 2,0686 га, кадастровий номер :05:013:0001, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади.

На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_4 , що підтверджується витягом № 1771/03-38/2024 від 24.07.2024 Відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.

8 серпня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області заведено спадкову справу №377/2024 після смерті ОСОБА_2 .

Крім того, 8 серпня 2024 року чоловік померлої ОСОБА_4 подав заяву про відмову від спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 .

Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не звертались.

24 червня 2025 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. надала ОСОБА_5 , як представнику ОСОБА_1 , письмову відповідь, у якій зазначила, що згідно заповіту ОСОБА_1 були заповідані Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯГ № 131712, серія ЯГ № 131714 та серія ХМ № 018594, а заповідаються земельні ділянки, згідно Державних актів. В зв`язку з вищевикладеним, неможливо дотриматись п. 5.1. Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та ст. 1256 ЦК України, в зв`язку з чим необхідно рішення суду про тлумачення заповіту.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати)

своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спірні правовідносини стосуються захисту спадкових прав позивачки, як спадкоємця за заповітом, пов`язаних із наявністю заповіту, складеного на її ім`я.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

В Україні діє принцип свободи заповіту. Він означає, що заповідач має право заповідати належне йому майно будь-якій особі.

Також заповідач має право на призначення спадкоємців, тобто заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. За відсутності спору тлумачення заповіту здійснюється самими спадкоємцями на підставі частини першої статті 1256 ЦК України.

Судом встановлено, що сторони не здійснювали тлумачення заповіту на підставі частини першої статті 1256 ЦК України, тому таке тлумачення здійснюється судом.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини.

При цьому частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту.

Згідно зі статтею 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №467/356/19, від 30 вересня 2022 року у справі №165/3014/20.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значень термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, та з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

З огляду на викладене тлумаченню підлягає правочин або його частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Пріоритет надається тому, що написано в правочині, тобто буквальному тлумаченню слів та термінів. При тлумаченні правочину, у тому числі заповіту, спершу береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, тобто здійснюється буквальне тлумачення правочину. І лише коли буквальне тлумачення не дало змоги витлумачити зміст правочину, необхідно вдаватися до порівняння частини правочину, намірів тощо. Тобто правила тлумачення правочину визначені законом за принципом концентричних кіл: за неможливості витлумачити зміст правочину шляхом використання вузького кола засобів (буквальне тлумачення) залучаються інші засоби.

У постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі №474/454/18, від 01 травня 2024 року у справі №501/4300/19 зазначено, що «тлумачення заповіту може здійснюватися як при розгляді власне позовної вимоги про тлумачення змісту заповіту, так і, зокрема, при розгляді позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини; з урахуванням того, що зміст заповіту може містити розпорядження про призначення спадкоємця (спадкоємців) і/або визначення спадкового майна (спадщини), то і тлумачення змісту заповіту може здійснюватися щодо таких розпоряджень заповідача».

Отже, тлумачення заповіту може здійснюватися як при розгляді справи з такими позовними вимогами, так і при розгляді справ щодо спадкування без заявлення таких позовних вимог, що не буде виходом судами за межі позовних вимог.

Таким чином, оскільки до предмету доказування по цій справі відноситься визначення спадкової маси при спадкуванні за заповітом, що, серед іншого, вимагає з`ясування обсягу майна, спадкування якого відбувалося за заповітом, то суд вважає за необхідне розтлумачити заповіт та визначити спадкову масу.

Відповідно до статей 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих, котрі нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Відповідно до статей 177, 181, 182 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно зі статтями 11, 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

На час складання заповіту та на час відкриття спадщини ОСОБА_3 на праві власності належали три земельні ділянки, що підтверджується відповідними державними актами (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131714, виданий 13.11.2008 р., Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131712, виданий 13.11.2008 р. та Державний акт серія ХМ № 018594, виданий 14.10.2003 р.).

Тому, за своїм змістом намір (волевиявлення) спадкодавиці ОСОБА_2 був спрямований на те, щоб залишити ОСОБА_1 у спадок саме земельні ділянки, право власності на які уже підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку.

За таких обставин, суд вважає, що слід розтлумачити зміст заповіту, складеного ОСОБА_2 25 березня 2010 року на користь ОСОБА_1 , як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 належні їй три земельні ділянки.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розтлумачити зміст заповіту, посвідченого Рачок Н.І., секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 25 березня 2010 року, зареєстрованого у реєстрі за № 11, відповідно до якого ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0022, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131714, виданого 13.11.2008 р.; земельну ділянку, площею 0,2581 га, кадастровий номер :02:001:0023, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 131712, виданого 13.11.2008 р.; земельну ділянку, площею 2,0686 га, кадастровий номер :05:013:0001, цільове призначення якої: для ведення товарного

сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмельницької області, Хмельницького району, Старокостянтинівської територіальної громади, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 018594, виданого 14.10.2003 р., заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького, 41, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, .

Текст рішення складено 26 листопада 2025 року.

Суддя