Житомирський апеляційний суд
Справа №293/852/25 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Галацевич О.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №293/852/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського О.М. в селищі Черняхів Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ТОВ «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №200294923 від 16.09.2020 в розмірі 26 779,11 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 16 094,17 грн та заборгованості за відсотками 10 684,94 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 16.09.2020 між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було підписано заяву-оферту №200294923 на укладення договору про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок та надано кредит, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Зазначає, що АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Вказує, що 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за кредитним договором №200294923 від 16.09.2020. Вказує, що станом на дату відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №200294923 від 16.09.2020 становить 26 779,11 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 16 094,17 грн та заборгованості за відсотками 10 684,94 грн. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі, а також просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №200294923 від 16.09.2020 в розмірі 18 316,81 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 656,92 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2052 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 8 462,30 грн подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати у вказаній частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, а також просить здійснити новий розподіл судових витрат.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що відповідач була ознайомлена з умовами кредитного договору, про що свідчить її підпис у заяві-оферті. Зазначає, що відповідно до паспорту споживчого кредиту позичальнику надається кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії (до 100 000 грн під час укладення договору, до 200 000 грн у випадку збільшення ліміту) шляхом безготівкового зарахування на рахунок позичальника строком на 11 місяців, який може бути збільшений згідно з Умовами надання та обслуговування платіжних карток. Вказує, що на підтвердження виконання зобов`язань щодо видачі картки та відкриття рахунку за кредитним договором позивачем надано виписку по рахунку за кредитним договором №200294923 від 16.09.2020, а також заяву про відкриття поточного рахунку та розписку про отримання картки. Зазначає, що згідно умов заяви-оферти та паспорту споживчого кредиту процентна ставка по ліміту становить 48%. Вказує, що відповідач не надала до суду жодного іншого розрахунку щодо своїх погашень чи платежів, які були здійсненні протягом усього строку кредитування та нараховані відповідно до умов кредитного договору №200294923 від 16.09.2020. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків в сумі 8 462,30 грн та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 8 462,30 грн., а тому в іншій частині не переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 16 вересня 2020 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір оферту №200294923, найменування продукту: кредитна картка КОКО-Кард Visa Noname.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 просила укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки (далі договір про картку), випустити на її ім`я платіжну картку, відкрити поточний рахунок в гривні, що буде використовуватись в рамках договору про картку, встановити ліміт в межах якого вона має право здійснювати операції з карткою за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку картки.

Договір передбачав сплату ОСОБА_1 відсотків з розрахунку 48% річних.

У пункті 1.4.4 договору передбачено, що строк дії ліміту буде відповідати строку дії договору про картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по карткам).

У цей же день ОСОБА_1 уклала договір про використання електронного підпису та отримала платіжну картку.

На виконання умов договору АТ «Банк Форвард» надав ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії 30.06.2025, що підтверджується розпискою про отримання картки ОСОБА_1 .

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 , тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія, сума кредиту - до 100 000,00 грн під час укладення кредиту, мета на споживчі цілі, строк кредитування - 11 місяців, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, тип процентної ставки фіксована, в розмірі 48%.

Згідно даних виписки АТ «Банк Форвард» по особовим рахункам угоди №200294923 від 16.09.2020 за період з 20.11.2017 по 10.06.2023 у межах зазначеного договору, АТ «Банк Форвард» здійснював кредитування рахунку картки, а відповідачкою здійснювалось часткове погашення кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», заборгованість за кредитним договором №200294923, станом на дату подання позову становить 26 779,11 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 16 094,17 грн., заборгованість за відсотками 10 684,94 грн.

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників АТ «Банк Форвард», у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №200294923 від 16.09.2020.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 25.07.2024, відбулося відступлення на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №200294923 в розмірі 26 779,11 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 16 094,17 грн., заборгованість за відсотками 10 684,94грн.

23.07.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснив оплату первісному кредитору за договором №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 23.07.2024.

09.06.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу ОСОБА_1 було надіслано досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за договором кредиту №200294923 від 16.09.2020, що укладений між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 у розмірі 26 779,11 грн та повідомлено відповідача, що у разі невиконання їхньої вимоги справу буде передано для проведення процедури примусового стягнення заборгованості.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що банківськими виписками по рахункам № НОМЕР_2 , що додані позивачем до позову підтверджується, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. Дослідивши надані позивачем виписки судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16 094,17 грн та 2222,64 грн за відсотками. Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь позивача становить 18 316,81 грн.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається встановлено, що відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №200294923, останній було нараховано відсотки в сумі 19 767,75 грн., з яких ОСОБА_1 було сплачено 18 806,66 грн. Заборгованість складає 961,09 грн.

Крім того, ОСОБА_1 за кредитним договором №200294923 було нараховано 4935,33 грн прострочених відсотків, з яких останньою сплачено 3673,78 грн. Заборгованість за простроченими відсотками складає 1261,55 грн.

Таким чином загальний розмір заборгованості за відсотками складає 2222,64 грн (із розрахунку 961,09 грн + 1261,55 грн), що вірно встановлено судом першої інстанції.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильні висновки з встановлених обставин, а також правильно застосував чинні норми закону, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є безпідставними.

Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про часткове задоволення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді