Житомирський апеляційний суд
Справа №293/602/25 Головуючий у 1-й інст. БОБЕР Д. О.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №293/602/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенка Михайла Ігоровича на рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О. у селищі Хорошів,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №12802-05/2023 від 09.05.2023 у розмірі 49875,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №12802-05/2023, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» надало позичальнику фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого загальний розмір заборгованості, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 49875 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13000,00 грн, заборгованість за відсотками 36875 грн. Товариство вказувало, що 03.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал» та ТОВ «Стар Файненс Груп» уклали договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 29.01.2024 ТОВ ««Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 .

Рішенням Хорошівського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції ухвалене рішення з порушенням норм матеріального права та є необґрунтованим з огляду на неповноту з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, і підлягає скасуванню. Зазначає, що між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №12802-05/2023 від 09.05.2023 року, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20 листопада 2013 року у справі N 6-122цс13, керуючись змістом статей 512, 514 ЦК, ст. 442 ЦПК, ст. 8 Закону N 606-XIV, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Так, 03.07.2023 року ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп», уклали договір факторингу №3072023. Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ Стар Файненс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №12802-05/2023 від 09.05.2023 року. На підтвердження наявності у ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №12802-05/2023 від 09.05.2023 року суду було надано копію договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року та копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року (наявні у матеріалах справи). Звертає увагу суду, що за відсутності акту приймання-передачі та доказів на підтвердження оплати за договором факторингу зобов`язання відповідача щодо погашення боргу не втрачають своєї юридичної сили. Наявність чи відсутність вищезазначених доказів не впливає на сам факт виникнення боргу, якщо він підтверджується договорами, актами або іншими документами. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем до позовної заяви було надано копію кредитного договору №12802-05/2023 від 09.05.2023 року, копію заявки-анкети клієнта на отримання фінансового кредиту та копію паспорту споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 . Наголошує, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не є стороною договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року. Якщо наявність акту приймання-передачі та доказів на підтвердження оплати за договором факторингу є критично важливими для вирішення спору, суд мав можливість витребувати відповідні докази у ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» або ініціювати їх отримання безпосередньо у ТОВ «Стар Файненс Груп», яке є стороною зазначеного договору факторингу. Зважаючи на сталу судову практику у цивільному процесі, для всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, суд міг постановити ухвалу про витребування доказів, якщо було зрозуміло, що цих доказів не вистачає для справедливого та співрозмірного розгляду справи. Вважає, що існують обґрунтовані підстави для долучення вказаних доказів до матеріалів справи у суд апеляційної інстанції, щоб рішення у справі було справедливе.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 09 травня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №12802-05/2023, відповідно до умов якого, Товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Розмір кредиту 13000,00 грн, строк кредиту 360 днів, процентна ставка становить 2,5% в день, кредит надається в безготівковій формі на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2.18. зі сторони клієнта кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 7.6.,7.7. підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

На підтвердження укладення кредитного договору надано договір про надання фінансового кредиту №12802-05/2023 від 09.05.2023 року; додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №12802-05/2023 від 09.05.2023 року; паспорт споживчого кредиту; заявка-анкета клієнта на отримання кредиту в ТОВ «ФК «Інвеструм», довідку про ідентифікацію.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Отже, кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі.

Факт укладення договору про надання фінансового кредиту №12802-05/2023 від 09.05.2023 стороною відповідача не заперечувався.

На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2919_02 від 16.04.2025 про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 09.05.2023 14:00:06 в сумі 13000, 00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 235439473.

Зазначені обставини також підтверджується наданою АТ КБ «Приватбанк» інформацією від 21.07.2025 року №20.1.0.0.0/7-250717/40107-БТ, з якої встановлено, що картка НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 , та на яку 09.05.2023 здійснено переказ в сумі 13000 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №12802-05/2023 від 09.05.2023, виконаного ТОВ "Стар Файненс Груп" відповідач станом на 29.01.2024 має заборгованість в сумі 49875,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13000,00 грн, заборгованість за відсотками 36875,00 грн.

У позовній заяві, ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» зазначає, що 03 липня 2023 року між ТОВ "ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023.

Згідно п.1.1 вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 320904260,80 грн, що виникли у клієнта за основними договорами, укладеними між боржниками та клієнтом.

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 на підставі цього договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті за основними договорами, строк платежу за яким настав, а також вимог по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі відповідно до додатка №2 до цього договору.

У п. 1.4. Договору факторингу №3072023 вказано, що відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за основними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату укладення цього договору та Акту приймання-передачі.

Разом з тим, у матеріалах цивільної справи відсутній акт приймання-передачі відповідно до додатку №2 до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року. Крім того, відсутні докази на підтвердження оплати за договором факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не надало суду першої інстанції доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №12802-05/2023 від 09.05.2023 від ТОВ «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп», що, у свою чергу, виключає перехід права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача на підставі договору факторингу №29012024 від 29.01.2024, оскільки такий договір є похідним від договору факторингу.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17).

Оскільки позивачем не доведено переходу до нього прав вимоги за договором про надання фінансового кредиту №12802-05/2023 від 09.05.2023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. посилається на те, що суд першої інстанції повинен був сам витребувати необхідні йому для ухвалення судового рішення докази та вказує в апеляційній скарзі на необхідність долучення до матеріалів справи доказів.

Колегія суддів не бере до уваги вказані доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частин шостої, сьомої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями зазначених процесуальних норм передбачено, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга, четверта статті 83 ЦПК України).

З урахуванням таких вимог статті 81 ЦПК України та положень пункту 3 частини першої і частини другої статті 318 ЦПК України заявник повинен довести ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, зазначивши про такі обставини у своїй заяві та про докази, які їх підтверджують і до заяви додати ці докази.

За змістом ст.84 ЦПК України учасник справи у разі саме неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, а також не подав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, що узгоджується із положеннями ч.4 ст.12 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19 (провадження № 61-16692св19) зазначено, що: «у пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. не обґрунтував неможливості заявлення в суді першої інстанції клопотання про витребування доказів з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенка Михайла Ігоровича року залишити без задоволення.

Рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді