Справа № 729/526/25
2/729/365/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2023 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області у справі № 729/764/22 було ухвалено про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 06.10.2022.

Позивач регулярно сплачував аліменти на утримання своєї дочки ОСОБА_3 . Проте, станом на даний час, матеріальне становище позивача значно погіршилося. Зокрема, зменшився рівень його доходу через звільнення з військової служби, погіршився загальний стан здоров`я.

З липня 2022 року позивач був призваний до лав Збройних Сил України, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та наразі має статус учасника бойових дій.

З 19.02.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув зі складу НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , який перебуває в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_3 із виключенням зі складу сил та засобів армійського корпусу.

Таким чином, матеріальний стан позивача значно змінився у зв`язку з тим, що його було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я і тим самим він втратив можливість заробляти собі на життя працею. Наразі ним вживаються заходи щодо отримання статусу зареєстрованого безробітного через центр зайнятості.

Під час несення військової служби стан здоров`я позивача значно погіршився.

З квітня 2024 року позивач почав відчувати загальну слабкість, нудоту, швидку втомлюваність, поліурію, болі, парастезії в ногах, відчуття спраги. У зв`язку з чим звернувся за медичною допомогою до лікаря-ендокринолога.

В період з 30.08.2024 по 02.09.2024, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з діагнозом - Цукровий діабет, тип 1, важка форма, стадія субкомпенсації.

Потім, в період з 03.09.2024 по 23.09.2024, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з діагнозом - Цукровий діабет, тип І, важкий перебіг, лабільний зі схильністю до кетоацидозу, субкомпенсація при виписці. Метаболічна КМП. Екстрасистолія. СН 0.

Вищезазначені захворювання, пов`язані з проходженням військової служби.

На підставі статті 13-а графи II Розкладу хвороб ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів (строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів з дня закінчення медичного огляду).

18 січня 2025 року, позаштатною гарнізонною військово-лікарською комісією №3 НВМКЦ «ГВКГ» (м. Конотоп, Сумська область), ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби на підставі статті 13-а графи 11 Розкладу хвороб.

12 лютого 2025 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення управління взводу електронної підтримки батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_4 , виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_4 .

Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений витрачати значну кількість коштів на власне лікування та підтримання стану здоров`я на задовільному рівні для щоденного функціонування. В той же час, після звільнення з військової служби позивачем ініційовано питання щодо проходження оцінювання повсякденного функціонування особи з метою встановлення інвалідності. Наразі справа знаходиться на етапі збору необхідних підтверджуючих документів.

Крім того, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з позивача у справі № 729/764/22, його сімейний стан значно змінився, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилась донька ОСОБА_4 .

Водночас, 28 жовтня 2022 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області у справі № 729/850/22 було видано наказ про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_5 , на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 27.10.2022 року. Таким чином, ОСОБА_1 , станом даний час, сплачує аліменти на двох дітей.

Наведене вище у своїй сукупності дає підстави стверджувати, що станом на теперішній час матеріальний стан позивача не дозволяє сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання їхньої дитини у тому розмірі, що визначено судовим рішенням, а тому існують достатні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання доньки.

10.04.2025 року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що що сам по собі факт звільнення з військової служби не є абсолютним доказом значного погіршення матеріального становища позивача. Позивач має у власності 5 легкових автомобіля та автомобільний причіп. Позивач має у власності земельну ділянку (пай) сільськогосподарського призначення (2 га), яка надана ним в оренду ПП «Агропрогрес». Крім того, позивач не надав суду жодного доказу понесених ним витрат на лікування, підтримання стану здоров`я на задовільному рівні для щоденного функціонування.

Посилання позивача на зміну сімейного стану, як на підставу зміни (зменшення) розміру аліментів обґрунтовується виключно наявністю у нього доньки ОСОБА_6 , яка народилася у іншому шлюбі і стягнення аліментів за судовим наказом на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Позивачем не надано суду жодного матеріального доказу на підтвердження того, що сплата аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), значно погіршить його матеріальне становище.

Крім того, позивач приховав від суду обставину щодо зміни свого сімейного стану, а саме факт розлучення за його заявою з ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_6 . Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13.03.2024 року у справі №585/470/24, шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано. Є очевидним те, що після розлучення позивач перестав витрачати кошти на утримання колишньої дружини і двох її дітей від попереднього шлюбу, ведення спільного господарства тощо, і обмежився виключно сплатою аліментів на одну дитину, що може свідчити про певне покращення його матеріального стану. Також, позивач одночасно з поданням позовної заяви про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , він подав аналогічну позовну заяву до ОСОБА_8 , про зміну розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , справа №729/524/25.

Надаючи оцінку твердженню позивача про те, що у нього погіршився загальний стан здоров`я зазначає, що не заперечує той факт, що під час проходження військової служби в ЗСУ у позивача виникли певні хворобливі стани, однак вона не має компетенції робити висновки про те, що: чи вони мають місце на день подання позову до суду; чи будуть вони тривати і в подальшому якийсь певний короткий чи довгий час; чи позбавляють вони його можливості заробляти на життя працею взагалі чи обмежуються можливістю виконання певних робіт. Вважає, що посилання позивача про неможливість заробляти на життя працею, як підставу для зміни (зменшення) розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , без надання належного доказу, а саме рішення Експертної команди про встановлення групи інвалідності, недоведеним та передчасним.

Враховуючи вищевикладене, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимим доказами.

30.04.2025 року позивач надав відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що факт звільнення позивача з військової служби за станом здоров`я підтверджує об`єктивну втрату джерела стабільного доходу, що прямо впливає на його матеріальне становище. Незалежно від розміру виплат при звільненні, такі кошти мають разовий характер, тоді як зобов`язання щодо сплати аліментів є постійними.

Водночас, позивачем були виплачені аліменти із отриманого грошового забезпечення при звільненні з військової служби.

Також, закон не передбачає автоматичного включення усіх можливих грошових виплат до складу доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, особливо якщо ці виплати є одноразовими та не відображають постійного джерела доходу.

Крім того, зазначає, що позивач уже зареєструвався у центрі зайнятості з метою отримання статусу безробітного, що додатково підтверджує його бажання легально забезпечувати себе та виконувати зобов`язання зі сплати аліментів.

Посилання відповідача на інформацію про наявність у позивача п`яти транспортних засобів не відповідає дійсності та ґрунтується на застарілих і недостовірних даних, отриманих із відповіді МВС України на запит Ніжинського ВДВС. Вказана довідка, станом на 22.08.2023 не відображає актуальну інформацію про право власності па легкові автомобілі позивачем. Так, частина транспортних засобів, зазначених у зазначеній відповіді, фактично не належать позивачу або ж були передані іншим особам.

Станом на дату подання цієї відповіді позивач має у користуванні лише один легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 1997 року випуску та причіп ПВ 01 Б, 2012 року, що об`єктивно не може свідчити про значний матеріальний стан. Таким чином, твердження відповідача про наявність у позивача п`яти легкових автомобілів є необґрунтованими і такими, то не відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження відповідача про наявність у позивача права власності на земельну ділянку площею-2 га, шо перебуває в оренді у ТОВ «Агропрогрес», є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на наступні обставини. Зазначена земельна ділянка з кадастровим номером: :05:000:0738, розташована за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, Свидовецька сільська рада, не належить позивачу.

Згідно з Договором дарування земельної ділянки від 25,03.2025 №487, а також Витягом з Державного реєстру речових прав від 25.03.2025 №419544911, власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Отже, жодних прав на володіння, користування чи розпорядження вказаною земельною ділянкою позивач не має, і відповідно, не отримує з неї жодних доходів, включаючи орендну плату.

Таким чином, у позивача відсутнє зазначене відповідачем джерело доходу, а наведена відповідачем інформація у Постанові державного виконавця від 27.06.2023 року не відповідає дійсності.

Крім того, згідно з довідками закладів охорони здоров`я, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозами, що свідчать про серйозне та прогресуюче хронічне захворювання - інсулінозалежний цукровий діабет І типу у важкій формі з ускладненнями, яке супроводжується кетоацидозом, нейропатією, ангіоретинопатією, серцевими порушеннями та іншими ускладненнями. Зазначені хвороби вимагають щоденного лікування, контролю за регулярного медикаментозного забезпечення, а також фізично обмежують можливості позивача виконувати значну частину робіт, як за наймом, так і у власній справі.

Більше того, військово-лікарська комісія, яка є уповноваженим органом у питаннях визначення стану здоров`я військовослужбовців, визнала позивача непридатним до подальшого проходження, служби за станом здоров`я, шо прямо підтверджує втрату ним працездатності у звичному розумінні, зокрема щодо фізичних та емоційних навантажень, які супроводжують більшість видів трудової діяльності.

У цьому контексті сам факт проходження лікування у стаціонарі, наявності серйозних ускладнень, а також висновку військово-лікарської комісії про непридатність до проходження військової служби свідчить про необхідність понесення відповідних витрат. Потреба у таких витратах не є припущенням, вона випливає з характеру самого захворювання.

Такі обставини в сукупності свідчать про реальне погіршення матеріального стану позивача, навіть якщо враховувати той факт, що зі слів відповідача частина витрат наразі не підтверджена фіскальними документами. Але, це не означає відсутності самих витрат, а також не скасовує фактів лікування та встановлених медичних діагнозів.

Твердження відповідача про відсутність доказів у вигляді рішення Експертної команди про встановлення інвалідності, є спробою применшити вже наявні об`єктивні медичні дані, які свідчать про складний стан здоров`я позивача. Так, дійсно, процедура встановлення інвалідності вимагає часу, збору документів, висновків профільних спеціалістів та проходження оцінювання повсякденного функціонування. Проте, сам факт ініціювання цього процесу позивачем вже свідчить про наявність серйозних обмежень у його працездатності, які не є суб`єктивними заявами, а базуються на фактичних даних.

Факт зміни сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується документально, а відповідний судовий наказ про стягнення аліментів на її утримання вже винесено Бобровицьким районним судом. Таким чином, позивач фактично виконує обов`язки з утримання двох малолітніх дітей, що об`єктивно впливає на його матеріальний стан і має враховуватися судом при розгляді питання про зміну розміру аліментів.

Крім того, посилання на розірвання шлюбу з матір`ю доньки позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 не впливає на обов`язок позивача забезпечувати утримання дитини, і більше того, аліменти сплачуються незалежно від того перебуває батько з матір`ю дитини у шлюбі чи ні. Зменшення побутових витрат після розлучення не компенсує нових зобов`язань по утриманню двох дітей у рівнозначному розмірі, особливо з урахуванням медичних обмежень позивача.

Тому, позивач не заперечує свого обов`язку утримувати дітей і не уникає його. Водночас він просить суд справедливо перерозподілити обсяг зобов`язань, керуючись принципами добросовісності, рівності, реального матеріального становища сторін та найкращих інтересів дітей.

Таким чином, твердження відповідача у відзиві ґрунтуються переважно на непідтверджених припущеннях, формальних даних без належного аналізу фактичних життєвих обставин позивача, а також на документах, які не відповідають актуальному стану справ або не можуть вважатися допустимими та належними доказами у розумінні процесуального законодавства.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 березня 2023 року рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області у справі № 729/764/22 було ухвалено про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 06.10.2022 (а.с. 16-17).

28 жовтня 2022 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області у справі № 729/850/22 було видано наказ про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 27.10.2022 року (а.с. 15).

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 від 31.08.2023 року (а.с. 18).

Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 11.03.2025 № 1808/10/4219 встановлено, що солдат ОСОБА_1 , командир відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_1 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_2 дійсно з 08.02.2024 по 19.02.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Оріхів Оріхівської міської громади Пологівського району Запорізької області. Підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №79_т/ПКП від 07.01.2024, бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №208дск/окп від 18.02.2024, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_3 за журналом обліку журналів №26 від 01.05.2023 (а.с. 26-27).

Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 12.03.2025 №506убд встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 , командир відділення управління взводу електронної підтримки батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_4 , дійсно в період з 06.10.2024 по 08.01.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Сумська область, сумський район, Сумська міська територіальна громада (а.с. 28-29).

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 09.02.2024 №41 встановлено, що на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №79_т/ПКП від 07.01.2024, рапорту командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_11 вх. №6475 від 09.02.2024, солдата ОСОБА_1 , командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , включено до складу сил та засобів військової частини НОМЕР_3 з 08.02.2024 року (а.с. 30).

Згідно витягу командира військової частини НОМЕР_3 від 20.02.2024 №54 встановлено, що солдат ОСОБА_1 , командир відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_7 , з 19.02.2024 вважається таким, що вибув зі складу НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , який перебуває в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_3 із виключенням зі складу сил та засобів армійського корпусу (а.с. 32).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 19.04.2024 №8254 (форма №027/о) встановлено, що ОСОБА_1 в період з 11.04.2024 по 19.04.2024, перебував на стаціонарному лікуванні у Відділенні ендокринології з центром ендокринної хірургії у Комунальному некомерційному підприємстві «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, буд. 10, 69600). Повний діагноз: Е14.8 - Неуточнений цукровий діабет з неуточненими ускладненнями. Цукровий діабет, середньої важкості, вперше виявлений. Ацетонурія. К86.1 - Інший хронічний панкреатит (а.с. 33-36).

Згідно з довідкою від 02.09.2024 №2489 встановлено, що в період з 30.08.2024 по 02.09.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з діагнозом - Цукровий діабет, тип 1, важка форма, стадія субкомпенсації (а.с. 37).

Згідно з довідкою від 23.09.2024 №2594, встаеновлено, що в період з 03.09.2024 по 23.09.2024, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з діагнозом - Цукровий діабет, тип І, важкий перебіг, лабільний зі схильністю до кетоацидозу, субкомпенсація при виписці. Метаболічна КМП. Екстрасистолія. СН 0 (а.с. 38).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 12.01.2025 №3207 встановлено, що 12 січня 2025 року ОСОБА_1 було проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії №3 НВМКЦ «ГВКГ». Діагноз та постанова військово- лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, контузії, каліцтва): Е 10.71 Цукровий діабет І тип, важка форма, лабільний перебіг, стан субкомпенсації. Е11.4 Діабетична нейропатія, сенсорно-моторна форма, з переважним ураженням кінцівок. Н36.0 діабетична непроліфертивна ангіоретинопатія обох очей. К76.0 Жировий гепатоз без порушення функції. К86.1 Хронічний панкреатит в фазі нестійкої ремісії. М54.6 Хронічна вертеброгенна лівобічна люмбоішалгія в фазі нестійкої ремісії. R82.6 Сечосольовий діатез. №28.1 Кіста лівої нирки без порушення функції. Н52.2 Сформований рогівковий клапоть внаслідок ексімерлазерної корекції обох очей за методом OPTILASEK + CUSTOM Q з приводу складного короткозорого астигматизму ступеня 1,0 Д обох очей в меридіані найбільшої аметропії 2,0 Д у вигляді післяопераційного простого короткозорого астигматизму ступенем 0,5 Д обох очей при гостроті зору 1,0 корекції вдалину (а.с. 39).

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 18.01.2025 №383, 12 січня 2025 року, позаштатною гарнізонною військово-лікарською комісією №3 НВМКЦ «ГВКГ» (м. Конотоп, Сумська область)встановлено, що ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби на підставі статті 13-а графи ІІ Розкладу хвороб (а.с. 39-41).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 12.02.2025 №44 встановлено, що молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення управління взводу електронної підтримки батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_4 , виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_4 наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 04.02.2025 №45-РС, з військової служби в запас відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) та відповідно до пункту 9.1.5 розділу 9 наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300 (а.с. 31).

Відповідно до консультативного висновку Лікаря-терапевта від 22.04.2025 №54437, встановлено, що у ОСОБА_1 основний діагноз: 125.10 Атеросклеротична хвороба серця; супутній: ІІІ.90 Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності; супутній: Е10.70 Інсулінозалежний цукровий діабет з множинними ускладненнями (а.с. 126).

Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 09.09.2025 № 2025-0909-1605-1616-0 встановлено, що позивач був звільнений із лав Збройних Сил України 12.02.2025 за станом здоров`я (а.с. 191-192).

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20.10.2025 № 20/25/1125/В, рішення № 20/25/1125/Р встановлено, що позивачу встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності, дата, з якої встановлено інвалідність - 06.08.2025 року (а.с. 193-195).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина друга статті 51 Конституції України визначає, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено належними доказами погіршення його матеріального стану, з огляду на те, що обставини, які наводить позивач в обґрунтування позову є істотними та достатніми для зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів.

Проаналізувавши вищенаведені норми та надані сторонами докази, суд вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що визначення аліментів на утримання дитини у розмірі саме 1/6 частини доходів, урівноважить інтереси дітей. Стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника, тобто вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що визначення розміру аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Таким чином судом зберігається баланс між правом дітей на належний рівень життя і реальними фінансовими можливостями платника аліментів, а також рівність інтересів усіх дітей ОСОБА_1 . Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150, 180, 181, 192 СК України, 12, 76-78, 80, 141, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , на підставі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області у справі № 729/764/22 від 22.03.2023 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Суддя В.І. Бойко