ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/2664/21 Номер провадження 22-ц/814/1143/25Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року, ухвалене в сел. Котельва під головуванням судді Шолудька А. В., дата складення повного рішення суду - 13 листопада 2024 року

у цивільній справі за позовом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року представник КНП Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (далі - КНП ХОР «ЦЕМД та МК») звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 182 962,20 грн.

Позов мотивовано тим, що 02.06.2018 о 23:45 год у м. Харкові на перехресті вул. О. Яроша та просп. Науки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ-Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля швидкої та невідкладної допомоги PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався з увімкненими проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 3.2 ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів та було пошкоджено автомобіль швидкої та невідкладної допомоги PEUGEOT BOXER.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.12.2018 у справі № 638/16873/18 провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 38 КУпАП.

Згідно з актом виконаних робіт № 0-019388 вартість матеріальної шкоди, заподіяної особі, яка володіє автомобілем PEUGEOT BOXER державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , становить 182 962,20 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (а. с. 72).

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 16.03.2022 № 10/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Дергачівського районного суду Харківської області, які передано для розгляду до Котелевського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 24 червня 2024 року уточнено прізвище відповідача ОСОБА_1 (а. с. 143-144).

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року у задоволенні позову КНП ХОР «ЦЕМД та МК» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що за спричинену позивачеві майнову шкоду в межах встановленого ліміту відповідальність несе страховик.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник КНП ХОР «ЦЕМД та МК» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції встановив вину водія ОСОБА_1 у ДТП, вказавши у рішенні про порушення останнім пункту 3.2 ПДР та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою водія та шкодою, й наявність підстав для його цивільно-правової відповідальності, при цьому відмовив у відшкодуванні завданої потерпілому шкоди.

Вказує, що на момент звернення до суду з позовом позивач був позбавлений можливості надати до страхової компанії постанову про визнання водія забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ-Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 винним у ДТП, що є підставою для страхового відшкодування, тому відшкодувати завдану шкоду має сама винна особа.

Вважає, що позивач вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та отримати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Наголошує, що винним у ДТП є відповідач ОСОБА_1 , внаслідок дій якого позивачу було завдано матеріальну шкоду, розмір якої є доведеним, а тому має бути стягнутий з відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 02.06.2018 о 23 год 45 хв в м. Харків в районі перехрестя вул. О. Яроша та просп. Науки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ-Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля швидкої та невідкладної допомоги PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався з увімкненими проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом.

Згідно свідоцтва про право власності на транспортний засіб серії НОМЕР_4 автомобіль PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить КЗОЗ ЦЕМД та МК (Комунальний заклад охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»), який рішенням Харківської обласної ради від 15.08.2019 № 101-VII перетворений у Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а. с. 18, 23. т. 1).

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 грудня 2018 року у справі № 638/16873/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП України відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП (а. с. 6, т. 1).

При цьому судом встановлено, що за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 246851 від 06.11.2018 ОСОБА_1 02.06.2018 о 23 год 45 хв керував автомобілем ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі перехрестя вул. О. Яроша та просп. Науки в місті Харкові не надав дорогу автомобілю швидкої медичної допомоги PEUGEOT реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався з увімкненими проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів та заподіяна матеріальна шкода, чим порушив пункт 3.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Згідно акту виконаних робіт № 0-019388 до договору № 10-вт-2018 від 30.05.2018, ТОВ «Містраль авто» виконано гарантійне технічне обслуговування та поточний ремонт автомобіля ШМД PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту склала 182 962,20 грн з ПДВ (а. с. 19, т. 1).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ЗАЗ-Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» (поліс № АМ/3368024 від 12.04.2018) із встановленим лімітом відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 200 000 грн та за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн, розмір франшизи - 2 000 грн (а. с. 19, т. 2).

Як вбачається із заяви про виплату матеріального збитку, КЗОЗ ЦЕМД та МК звернувся до страховика відповідача - ПрАТ «СК «УНІКА» з вимогою про виплату страхового відшкодування згідно з договором/полісом страхування № АМ/3363024 від 12.04.2018 за фактом ДТП, що сталася на перехресті вул. О. Яроша з проспектом Науки за участю забезпеченого автомобіля «ЗАЗ-Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 55, т. 1).

Листом за вих. № 261780 від 24.01.2022 ПрАТ «СК «УНІКА» повідомило КНП ХОР «ЦЕМД та МК», що в матеріалах справи страховика відсутній будь-який документ (постанова суду), який би встановлював винну особу в ДТП від 02.06.2018. У разі надання рішення суду щодо визнання водія забезпеченого автомобіля ЗАЗ SENS TF698 K 2012, НОМЕР_5 (поліс ОСЦПВВНТЗ №АМ/3368024) винним у скоєнні ДТП, дану подію буде визнано страховим випадком, після чого розгляд справи страховиком буде поновлено (а. с. 56, т. 1).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що в діях водія ОСОБА_1 є порушення вимог пункту 3.2 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення двох транспортних засобів, які у цій ДТП отримали механічні пошкодження, що свідчить про наявність вини відповідача та підстав для його цивільно-правової відповідальності.

В цій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

Проте, висновки суду першої інстанції в частині відсутності підстав для відшкодування винною особою ОСОБА_1 майнової шкоди позивачеві є помилковими, а відмова повністю у задоволенні позову КНП ХОР «ЦЕМД та МК» ґрунтується на неправильному застосуванні судом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, де деліктна відповідальність заподіювача шкоди поєднується із договірними відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За загальним правилом (статті 1166, 1187 ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставаха саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Відповідно до статті 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, постанову від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20)).

У постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

З огляду на вказане є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на нерелевантну постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156 св 18), що містить правові висновки, від яких Велика Палата Верховного Суду відступила.

У вищевказаній постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)… іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статей 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовується страховиком у розмірі витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пункту 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), страховик (МТСБУ) здійснює також доплату потерпілому у розмірі, що не перевищує суми податку на додану вартість, у складі суми страхового відшкодування, за наявності документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту та за умови, що виконавець, який надавав послуги з відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок страхового випадку транспортного засобу, є платником ПДВ.

Згідно пункту 12.1. статті 12 Закону № 1961-IV при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Випадки, коли шкода не відшкодовується, визначені у статті 32 Закону № 1961-IV, яка містить вичерпний перелік обставин, за наявності яких страховик або МТСБУ не відповідає за завдану шкоду відповідно до цього Закону.

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), за яких у страховика (МТСБУ) не виникає обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату), передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

У справі, що переглядається апеляційним судом, встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася 02.06.2021 за участю забезпеченого страховим полісом ПрАТ СК «УНІКА» автомобіля ЗАЗ SENS TF698 K 2012, НОМЕР_5 , позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту в сумі 182 962,20 грн, з яких 30 493,70 грн становить ПДВ. Відновлювальний ремонт автомобіля позивача проводив платник ПДВ - ТОВ «Містраль авто», тому у порядку статті 1194 ЦК України винним у ДТП водієм ОСОБА_1 має бути відшкодовано позивачу різницю між розміром майнової шкоди та лімітом відповідальності страховика за виключенням франшизи, у межах якого на страховика покладається обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій водія забезпеченого транспортного засобу.

Оскільки ні відповідач ОСОБА_1 , ні третя особа ПрАТ СК «УНІКА» розмір завданої позивачу майнової шкоди не заперечували, докази на спростування вартості відновлювального ремонту автомобіля PEUGEOT BOXER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що сталася 02.06.2021, суду не надали, підстав, за яких страховик не відповідає за завдану шкоду, не довели, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь КНП ХОР «ЦЕМД та МК» 84 962,20 грн у відшкодування завданої внаслідок ДТП майнової шкоди.

В іншій частині у задоволенні позову КНП ХОР «ЦЕМД та МК» до ОСОБА_1 слід відмовити з наведених вище мотивів.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову КНП ХОР «ЦЕМД та МК».

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої, частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» - задовольнити частково.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 84 962,20 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 1 273,41 грн судового збору за подання позовної заяви та 1 918,35 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього - 3 183,53 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна