Провадження № 2/205/5596/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовною заявою АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості.

Ухвалою суду від 24.09.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

07.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» адвоката Білої Т.А. надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про залучення доказів понесення судових витрат.

08.10.2025 року від представника позивача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» Горбатової Т.Л. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в котрій представник зазначила про те, що 02.10.2025 року відповідач ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок позивача сплатив 15 979,00 грн за договором про реструктуризацію заборгованості з вартості необлікованої електричної енергії по акту про порушення. Судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу гонорару (фіксований розмір гонорару) в сумі 6 000,00 грн - відповідачем не сплачені, а тому просить стягнути судові витрати з відповідача.

11.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» подано додаткові пояснення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 будь-яких заяви чи клопотань суду не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як видно зі змісту позовної заяви предметом даного позову є стягнення з відповідача 15979,00 грн за договором про реструктуризацію заборгованості з вартості необлікованої електричної енергії по акту про порушення.

Представник позивача Горатова Т.Л. у заяві від 08.10.2025 року зазначила, що 02.10.2025 року відповідачем ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок позивача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» сплачено 15979,00 грн за вищевказаним договором, а тому позовні вимоги підтримує частково в частині стягнення з відповідача судових витрат.

Суд розцінює дану заяву представника позивача як відмову від позову через не підтримання позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

У відповідності до ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частина 3 цієї статті встановлює, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи предмет позову та обґрунтування заяви представника позивача, яку суд розцінив як відмову від позову через не підтримання позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

За нормами ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як передбачено ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з нормами ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Судом встановлено, що позивач сплатив за подачу позову до ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3028,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 4155878 від 28.08.2025 року.

Таким чином, враховуючи, що після відкриття провадження у справі відповідач добровільно погасив заборгованість, що стало підставою для не підтримання позивачем позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за подачу позову до суду.

Що стосується вимог позивача про відшкодування судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У постановах Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16 зазначено, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При зверненні до суду з позовною заявою представником позивача, адвокатом Білою Т.А. на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору №5986-ДнЕМ про надання правничої допомоги від 04.10.2024 року, укладений між АО «Перший радник» та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі»; довіреність №139/2024 від 07.03.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №4150 від 26.02.2019 року; акт надання послуг № 53/205/14301/25-ДнЕМ від 06.10.2025 року, згідно з яким позивачу було надано професійну правничу допомогу адвокатом в рамках судової справи № 202/14301/25 на загальну суму 5000,00 грн, ПДВ 1000,00 грн загальна сума з ПДВ - 6000,00 грн. Разом з цим, адвокатом не надано доказів того, що вона є платником ПДВ, тобто суду не надано витягу з реєстру платників податку на додану вартість.

Враховуючи те, що дана справа є типовою, має невисоку ціну позову, відсутність безпосередньої участі у судових засіданнях, виходячи з критерію розумності розміру судових витрат на правову допомогу, які застосовує Європейський Суд з прав людини, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги про стягнення витрат з оплати правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 142, 255, 260, 352, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк із дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із повним текстом ухвали суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі», , юридична адреса: 49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 22, ел. пошта ; представник позивача адвокат Біла Тетяна Анатоліївна, РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №4150 від 26.02.2019 року, довіреність №139/2024 від 07.03.2024 року, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представник позивача Горбатова Тетяна Леонідівна, РНОКПП НОМЕР_2 , довіреність від 09.10.2024 року, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Дорошенко