Справа № 373/2818/25
Номер провадження 2/373/1490/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 листопада 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/2818/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача на користь позивача, як правонаступника АТ «Райффазен Банк Аваль», заборгованість за Кредитним договором № 010/7686/82/1024759 від 04 березня 2021 року в розмірі 45169 грн 75 коп., в тому числі заборгованість за дозволеним овердрафтом 36026 грн 00 коп., заборгованість за недозволеним овердрафтом 9143 грн 75 коп. Також просить стягнути із відповідача судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 грн 00 коп.

Посилається на те, що 04 березня 2021 року між АТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 010/7686/82/1024759, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок на ім`я відповідача та встановив на ньому кредитний ліміт в розмірі 34600 грн 00 коп. Строк кредиту становить 48 місяців від дати встановлення (зміни ) поточного ліміту. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу у кредит кошти у вищезазначеному розмірі. Зазначає, що на підтвердження факту надання банком позичальнику кредитних коштів подано виписку з банківського рахунку. 20 лютого 2024 року між АТ «Райффазен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 114/2-67-F, за яким права вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом на 18 квітня 2024 року утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі.

Ухвалою від 23 вересня 2025 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі, оскільки отримана судом інформація не давала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.56).

В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, відзив на позов, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Судом встановлено наступне.

На підтвердження факту укладення 04 березня 2021 року між АТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Кредитного договору № 010/7686/82/1024759 представником позивача подано копія Заяви про відкриття карткового рахунку № 010/7686/82/1024759 від 04 березня 2021 року (а.с.6), копію Паспорта споживчого кредиту (а.с.7), копію Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффазен Банк Аваль» (а.с.8-11); копію розписки ОСОБА_2 від 04 березня 2021 року про отримання картки (а.с.12); копію паспорта відповідача (а.с.13-14).

Як зазначено в позовній заяві, на підтвердження факту перерахування/встановлення на емітованій на ім`я відповідача картці кредитного ліміту представником позивача подано Виписку по рахунку (а.с.15-20), в якій відображені дані за період із 03 травня 2021 року по 20 листопада 2023 року.

Із зробленого АТ «Райффвзен Банк Аваль» розрахунку (а.с.21-22) заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 010/7686/82/1024759 від 04 березня 2021 року станом на 18 квітня 2024 року складає 45169 грн 75 коп., а саме:

- заборгованість за дозволеним овердрафтом 36026 грн 00 коп.;

- заборгованість за недозволеним овердрафтом 9143 грн 75 коп.

На підтвердження факту набуття позивачем права вимоги за Кредитним договором № 010/7686/82/1024759 від 04 березня 2021 року представником позивача подано копію Договору відступлення права вимоги № 114/2-67F від 20 лютого 2024 року (а.с.2328); копію платіжної інструкції № 974 від 16 квітня 2024 року (а.с.30); копію Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-67F від 20 лютого 2024 року (а.с.31-33).

До позову представником позивача додано також копію досудової вимоги № 1-124237 від 22 квітня 2025 року (а.с.35) та докази направлення її на адресу відповідача (а.с.36-37).

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подані наступні докази: копію Договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 04 червня 2023 року з додатками (а.с.40-43); копію Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 04 червня 2023 року (а.с.44); копію Замовлення № 1372 від 24 липня 2025 року (а.с.45); копію Акту виконаних робіт (наданих послуг) до Замовлення № 1372 від 24 липня 2025 року (а.с.46); копію платіжної інструкції № 1901 від 25 липня 2025 року (а.с.47); копію ордеру серії АІ № 1992054 від 03 вересня 2025 року (аю.с.48); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 1/2971 (а.с.49).

Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог представником позивача подано не було, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було.

Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

В силу ст.ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення 04 березня 2021 року між АТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Кредитного договору № 010/7686/82/1024759 та отримання відповідачем платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.2.2 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффазен Банк Аваль» (а.с.8-11) кредит «Кредитна картка» надається шляхом нарахування кредитних коштів на картковий рахунок Клієнта одночасно з ініціювання Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком або шляхом договірного списання Банком коштів кредиту з карткового рахунку у випадках, визначених Заявою про акцепт публічної пропозиції/Угодою, Правилами, Заявами.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими та достовірними.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦРК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 16 вересня 2020 року, вбачається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, передбачено, що виписк и з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно п.63 вищезазначеного Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити:

1) назву документа (форми);

2) дату складання;

3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи;

4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта;

5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Відповідно до п.46 вищезазначеного Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті.

Отже, належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором є виписка з клієнтського рахунку або платіжна інструкція.

З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як зазначено в позовній заяві, на підтвердження факту перерахування/встановлення на емітованій на ім`я відповідача картці кредитного ліміту представником позивача подано Виписку по рахунку (а.с.15-20), яка є, відповідно до законодавчих норм, належним доказом щодо наявної заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, дана виписка містить дані за період із 03 травня 2021 року по 20 листопада 2023 року. Кредитний договір між АТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений 04 березня 2021 року.

Будь-яких інших доказів про встановлення на картці кредитного ліміту або перерахування на карту відповідача коштів у розмірі 34600 грн 00 коп. чи клопотань про їх витребування, представником позивача подано не було.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом з тим, суд зауважує, що ні позивачем, ні первісними кредиторами, таких доказів подано не було.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

У Рішенні від 01 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023 Конституційний Суд України дійшов висновку, що дієвий та ефективний захист прав споживачів є одним зі способів виконання державою її головного конституційного обов`язку - утверджувати й забезпечувати права і свободи людини (абзац першим підпункту 3.8 пункту 3 мотивувальної частини).

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17 зазначив, що «в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.»

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку із відсутністю достатніх доказів на підтвердження факту встановлення на емітованій на ім`я ОСОБА_1 кредитного ліміту, розмір якого визначений умовами Кредитного договору № 010/7686/82/1024759 від 04 березня 2021 року.

В силу ч.2 ст.137 та ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273-279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Я. І. Керекеза