Провадження № 4-с/161/94/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересовані особи, Приватне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс»,-

встановив:

І.Короткий зміст скарги

12.09.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що 29.04.2014 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Новосадом О.Ю. в рамках виконавчого провадження №43106821 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в тому числі і на транспортний засіб (напівпричіп) марки CHEREAU, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , про що винесена відповідна постанова.

Арешт на майно був накладений в порядку примусового виконання виконавчого листа №2/161/566/13 від 30.01.2014, виданого на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2013 у справі №0308/15018/12, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №09.100-44/08-СК від 27.06.2008 в розмірі 3 501 586,78 грн. та звернуто стягнення на іпотечне майно, а також стягнуто судовий збір в розмірі 4 828,50 грн.

В подальшому судовими рішеннями заочне рішення суду від 26.11.2013 у справі №0308/15018/12, було скасовано, а виданий на його виконання виконавчий лист - визнано таким, що не підлягає виконанню.

Виконавче провадження №43106821 є завершеним. Будь-яка необхідність у застосуванні арешту на майно боржника станом на день звернення до суду зі скаргою відсутня. Наявність арешту майна боржника порушує його право розпоряджатися своєю власністю.

В зв`язку з цим боржник просив суд зобов`язати орган державної виконавчої служби скасувати арешт, накладений на вищезазначений транспортний засіб.

ІI.Позиція інших учасників судового процесу

Позиція стягувача

Стягувач правом на подання відзиву на скаргу на бездіяльність державного виконавця не скористався.

Позиція органу державної виконавчої служби

30.09.2025 представник органу державної виконавчої служби Новосад О.Ю. подав відзив на скаргу на бездіяльність державного виконавця, який мотивував тим, що державним виконавцем було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Підстави для зняття арешту з майна боржника були відсутні, оскільки 16.06.2016 заступник начальника відділу Самчук О.П., керуючись п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, і станом на той час на виконанні у відділі перебували також інші виконавчі провадження про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Станом на 30.09.2025 на виконанні у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Просив суд суд відмовити в задоволенні скарги.

ІIІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 17.09.2025 прийнято до розгляду скаргу на дії державного виконавця.

Боржник, стягувач та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Орган державної виконавчої служби подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Від інших учасників справи будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2013 у справі №0308/15018/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №09.100-44/08-СК від 27.06.2008 в розмірі 3 501 586,78 грн. та звернуто стягнення на іпотечне майно, а також стягнуто судовий збір в розмірі 4 828,50 грн. (а.с. 7-10).

30.01.2014 на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2013 у справі №0308/15018/12 судом видано виконавчий лист №2/161/566/13.

29.04.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Новосадом О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43106821 з примусового виконання виконавчого листа №2/161/566/13 від 30.01.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №09.100-44/08-СК від 27.06.2008 в розмірі 3 501 586,78 грн. та судового збору в розмірі 4 828,50 грн. (а.с. 36).

29.04.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Новосадом О.Ю. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення, та оголошено заборону на відчуження будь-якого майна боржника в межах суми боргу (а.с. 37).

Арешт майна, як публічне обтяження, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 29.04.2014 за №14332140 (витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №56293729, а.с. 22-27).

20.05.2014 заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, якою виконавче провадження №43106821 приєднано до зведеного виконавчого провадження №43402093 (а.с. 38).

16.06.2016 заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто стягувачу виконавчий лист №2/161/566/13, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 30.01.2014, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №09.100-44/08-СК від 27.06.2008 в розмірі 3 501 586,78 грн. та судового збору в розмірі 4 828,50 грн. (а.с. 39).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2017 скасовано заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2013 у справі №0308/15018/12 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 11).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2017 у справі №0308/15018/12 залишено без розгляду позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 12).

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 14.06.2018 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №0308/15018/12 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 13-14).

02.07.2018 боржник ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі по тексту - Відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області) із заявою про зняття арешту з усього майна, на яке він був накладений з метою виконання виконавчого листа №2/161/566/13 від 30.01.2014 (а.с. 20).

Відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області у відповідь на заяву повідомив, що оскільки у нього станом на 03.08.2018 не перебувають на виконанні виконавчі провадження, у яких ОСОБА_1 є боржником, то підстави для арешту з майна відсутні (лист №04-35/4821 від 03.08.2018, а.с. 34).

Станом на 11.05.2018 виконавчі провадження, в яких ОСОБА_1 є боржником, на виконанні у Відділі ПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області не перебували (лист №04-35/2499 від 11.05.2018, а.с. 40).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу (напівпричіпу) марки CHEREAU, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а.с. 52).

З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях №31/35-0741-202 від 07.05.2025 вбачається, що цей транспортний засіб перебуває під арештом, накладеним згідно постанови від 29.04.2014 ВП №43106821 (а.с. 51).

25.08.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Літвинюк Ольга Ігорівна, звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту - ВПВР УЗПВР у Волинській області ЗМУМЮ) із заявою про скасування арешту, накладеного на цей транспортний засіб у виконавчому провадженні №43106821 (а.с. 53-54)

ВПВР УЗПВР у Волинській області ЗМУМЮ у відповідь на заяву повідомив, що виконавче провадження №43106821 було завершене на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а тому державним виконавцем не виявлено підстав для зняття арешту з майна (а.с. 55).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 №517 «Про деякі питання міжрегіональних територіальних органів Мінстерства юстиції» утворено Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України як юридичну особи публічного права, яке поширює свої повноваження на Волинську область.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Це конституційне положення відображено і у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від 30.01.2014 №2/161/566/13, пред`явлення його до виконання та накладення арешту на майно боржника були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV), який втратив чинність 05.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Аналогічна за змістом норма закріплена у ч. 1 ст. 48 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), який набрав чинності з 05.10.2016.

Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 57 Закону №606-XIV (у редакції, чинній на момент накладення арешту на майно боржника) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Схожі за змістом приписи містяться у статті 56 Закону №1404-VIII.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII (в редакції закону станом на час скасування заочного рішення суду) виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 у справі №2-356/12, від 03.11.2021 у справі №161/14034/20, від 22.12.2021 у справі №645/6694/15-ц, від 26.01.2022 у справі №127/1541/14-ц, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 у справі №127/1547/14-ц, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2023 у справі №2-3600/09 викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2020 в справі №641/7824/18 зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, на який, як і на інше його майно, державним виконавцем було накладено арешт. Арешт був накладений в рамках виконавчого провадження №43106821 з примусового виконання виконавчого листа №2/161/566/13 від 30.01.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором.

16.06.2016 це виконавче провадження було завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження», який втратив чинність 05.10.2016.

В подальшому, ухвалою суду від 13.02.2017 заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2013 у справі №0308/15018/12, на виконання якого був виданий виконавчий лист, що перебував на примусовому виконанні в державного виконавця, скасовано. Ухвалою суду від 22.03.2017 позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у цій справі №0308/15018/12 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду. Постановою апеляційного суду від 14.06.2018 виконавчий лист №2/161/566/13 від 30.01.2014 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.06.2016 підлягала скасуванню, а саме виконавче провадження - підлягало завершенню шляхом його закінчення на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 05.10.2016. Наслідком закінчення виконавчого провадження є зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII).

Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.

Правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відтак, оскільки арешт був накладений з метою забезпечення реального виконання рішення суду, яке в подальшому було скасоване, а виданий на виконання цього рішення суду виконавчий лист - визнаний таким, що не підлягає виконанню, то правові та фактичні підстави для збереження арешту, накладеного на майно божника, є відсутніми.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право скаржника підлягає захисту шляхом зобов`язання органу державної виконавчої служби зняти арешт з майна боржника.

Отже, скаргу боржника слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з примусового виконання виконавчого листа, виданого 30.01.2014 Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №0308/15018/12 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт, накладений на транспортний засіб (напівпричіп) марки CHEREAU, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.04.2014, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Новосадом О.Ю. у виконавчому провадженні №43106821 (публічне обтяження (арешт) зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 29.04.2014 за №14332140).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали суду складено - 17.11.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін