Справа № 147/828/23
Провадження № 22-з/801/153/25
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25 листопада 2025 року м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., вирішуючи питання про відвід суддів Оніщука В.В., Копаничук С.Г., заявлений відповідачем ОСОБА_1 у справі № 147/828/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лісунь Михайла Вікторовича на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року -

встановив:

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лісунь Михайла Вікторовича на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року, проведеного в порядку статті 33 ЦПК України, склад колегії суддів у зазначеній справі визначений: головуючий, суддя-доповідач Голота Л.О., судді Оніщук В.В., Копаничук С.Г.

24 листопада 2025 року суд апеляційної інстанції у визначеному складі колегії суддів дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відповідачем ОСОБА_1 відводу, а тому питання про відвід передано розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи (ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

Положеннями статті 36 ЦПК України, окрім інших підстав для відводу судді, передбачені інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Дослідивши зміст апеляційної скарги та заяв про відвід суддям Вінницького апеляційного суду Оніщуку В.В. та Копаничук С.Г. вважаю, що в їх задоволенні слід відмовити з огляду наступне.

Підстави для відводу судді передбачені статтею 36 ЦПК України. Зокрема, пунктом 5 частини 1 цієї статті передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Саме на це положення процесуального закону посилається заявник як на підставу для відводу суддів.

Підставами заявленого відводу зазначеним суддям на думку заявника є те, що вони вже приймали участь у даній справі, раніше висловили свою позицію про призначення в ній повторної судової молекулярно-генетичної експертизи, й надали оцінку, як доказу у справі висновку судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Назарова С.Д. № СЕ-19/102-24/19583-БД від 14.11.2024. Зазначений доказ слугував визначальним аргументом (підставою) для ухвалення оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 36 ЦПК України незгода з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяв про відвід суддям Оніщуку В.В., Копаничук С.Г. вбачається, що заявником висловлено припущення щодо упередженості цих суддів, а доводами заяв є незгода з процесуальним рішенням, прийнятим суддями Вінницького апеляційного суду Оніщуком В.В., Копаничук С.Г. під час розгляду цієї справи, за апеляційними скаргами представника позивача Зубаня О.О. на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.01.2025 про призначення в справі повторної судової молекулярно-генетичної експертизи та представника відповідача на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.04.2025 про відмову в призначенні повторної судової молекулярно-генетичної експертизи.

Заявник заявляє відвід суддям Оніщуку В.В., Копаничук С.Г. не наводячи обставин, що дійсно викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів Вінницького апеляційного суду.

Ні матеріали справи, ні подані заяви про відвід не містять у собі доказів щодо наявності об`єктивного або суб`єктивного критерію необ`єктивності суддів Оніщука В.В., Копаничук С.Г. на час звернення до суду з заявою про відвід, а лише припущення заявника щодо упередженості цих суддів.

Згідно зі змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію з прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції передбачає право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

За наведених обставин вважаю заявлені відводи суддям Оніщуку В.В., Копаничук С.Г., що входять до складу колегії , необґрунтованими та не вбачаю підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяв відповідача ОСОБА_1 про відвід суддям Оніщуку В.В. та Копаничук С.Г., що входять до складу колегії визначеної для розгляду цивільної справи № 147/828/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лісунь Михайла Вікторовича на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник