ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/397/25
Провадження по справі 2/281/248/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участі:

секретаря судових засідань Михальченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань в селищі Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2025 року в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_4 проживала за вказаною адресою, разом з нею була зареєстрована та проживала її донька ОСОБА_2 , яка в шестимісячний термін відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, яке належатиме їй на день її смерті, своєму синові ОСОБА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_1 , подавши відповідну заяву до нотаріуса в межах шестимісячного терміну. 01.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було відкрито спадкову справу.

Однак, листом № 451/02-14 від 01.07.2025 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надіслала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач і судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про дату, час і місце рогляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, відзиву на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2024 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від травня 1984 року, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з довідками № 334 від 13.02.2025 року, № 575 від 23.05.2025 року, нині померлій ОСОБА_4 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , 1950 року побудови. На момент смерті ОСОБА_4 з нею проживала та була зареєстрована дочка ОСОБА_2 .

Листом № 451/02-14 від 01.07.2025 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок.

Відповідно до копії заповіту № 2 від 02.11.2015 року, ОСОБА_4 заповіла все належне їй на день смерті майно ОСОБА_1 .

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004.

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, та за життя спадкодавця, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими 45/5 комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Суд встановив, що позивач позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок, 1950 року побудови. Оскільки спірний житловий будинок та господарські споруди входять до спадкової маси за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок та господарські споруди, зазначені в позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 211, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1222, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Галина Свинченко