Справа № 202/4632/21
Провадження № 2/202/14/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючої судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голєва А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Яструба О.П.

представника відповідача ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» Деркач В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Дніпровська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Дніпропетровський обласний центр зайнятості, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що 13 серпня 2019 року його було прийнято на посаду прибиральника гарячого металу 3 - розряду дільниці гарячого прокату до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» на підставі наказу N?462 від 12.08.2019 р. 15 червня 2021 року згідно з наказом N 2190 він був звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з п.1. ст. 40 КЗпП України. Вказане звільнення вважає незаконним та безпідставним.

19 квітня 2021 року він не зміг потрапити на роботу в приміщення цеху Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» через блокування його перепустки, у зв`язку з чим змушений був звернутися із заявою до адміністрації підприємства.

На його заяву від 19 квітня 2021р, він отримав листа за вих. N?43-1-131 від 22 квітня 2021р, в якому його повідомляли, що у зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та згідно з наказом N?84 від 08.02.2021 р. зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» N?176 від 30.03.21р, «Про оголошення простою» та наказу N?180 від 31.03.2021р, «Про тимчасове переведення робітників на час простою на інше підприємство» працівники мають право не виходити на роботу з виплатою 2/3 заробітної плати від встановленого окладу. Однак стверджує, що його не ознайомлювали з наказами, та він не відмовлявся від підпису.

Акт про відмову від ознайомлення з наказом N?176 від 30.03.21р, «Про оголошення простою» та наказом N?180 від 31.03.2021р, «Про тимчасовий переведення робітників на час простою на інше підприємство» вважає неналежним доказом, та особи, які його начебто складали, в цей день не працювали.

Лист вих. N?43-1-182 від 01 червня 2021р, відповідачем ПАТ «Інтерпайп НТ3» про проведення зборів цехового комітету ТП-3 щодо його звільнення з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» у зв`язку зі скороченням штату за ч.1 ст. 40 К3пП, був відправлений ??04.06.2021р, тобто тоді, коли вже пройшли збори. Крім цього, його пропуск був заблокований - 19.04.2021 р., та він не міг потрапити на своє робоче місце та АБК -3 актового залу.

Лист вих. N?43-1-200 від 10.06. 2021 р, відповідачем ПАТ «Інтерпайп НТЗ» про повторне засідання цехового комітету ТПЦ-3 у зв`язку зі звільненням та скороченням штату ПАТ «Інтерпайн НТЗ», яке було призначене на 14.06.2021р, надіслано відповідачем 12.06.2021 р., та ним було отримане вже після засідання.

Персонального попередження про скорочення посади, яку він займав, він не отримував. Також, він не отримував пропозиції щодо наявності вакантних посад на ПАТ «Інтерпайп НТЗ».

Оскільки відповідач Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» звільнив його без законної підстави, а тому відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов`язаний поновити його на попередній роботі, та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вважає незаконним його відсторонення від роботи з 19.04.2021, оскільки він з наказом № 84 від 08.02.2021 «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці», наказом № 176 від 30.03.2021 «Про оголошення простою» та наказом № 180 від 31.03.2021 «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство» не був ознайомлений, вказані накази йому не надавались для ознайомлення, та не направлялись, у наказах не зазначені, які зміни в організації праці є підставою для скорочення штату, переведення працівників на інше підприємство.

З врахуванням заяв, які були подані позивачем в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України, ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконним наказ № 176 від 30.03.2021 р. «Про оголошення простою», та наказ «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство» № 180 від 31.03.2021; визнати незаконним відсторонення його від роботи з 19.04.2021 з посади прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату публічного акціонерного товариства «Інтерпайп «Нижньодніпровський трубопрокатний завод»; визнати незаконним наказ № 2190-к від 15.06.2021 про звільнення його з посади; поновити його на посаді прибиральника гарячого металу 3 - розряду дільниці гарячого прокату на підприємстві, де зберіглось таке місце; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп нижньодніпровський трубопрокатний завод» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.04.2021 по 15.07.2021 у зв`язку з незаконним відстороненням від посади, а також з 15.06.2021 року до дня поновлення його на роботі.

Представник публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» заперечував щодо позовних вимог, у відзивах зазначив, що згідно з Наказом ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» N 84 «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» робоче місце позивача з 31.03. 2021 року підлягало скороченню.

Позивач не підпадав під перерахованих в ст. 42 КЗпП України категорії осіб, яка б давала йому переважно право на залишенні на роботі.

У зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» та згідно з наказом ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» № 84 від 08.02.2021 р. «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» ПАТ "ІНТЕРПАЙ НТЗ" було видано наказ N?176 від 30.03. 2021 р. «Про оголошення простою».

31.03.2021 року у зв`язку з оголошенням простою ,згідно з наказом ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» N?176 від 30.03.2021 року, а також з необхідністю виконання виробничої програми квітня 2021 року цехами ТПЦ-3 та ЦНГС ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», які є приймачами потужностей з виробництва труб ПАТ «Інтерпайп НТЗ», ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було видано наказ № 180 від 31.03.2021 «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство».

Відповідно до п. 1 наказу ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» №180 від 31.03. 2021 року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство», з урахуванням додатку до наказу, з 01.04.2021 року строком на один місяць позивача ОСОБА_1 було переведено на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб».

01.04. 2021 року позивач у присутності працівників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» відмовився від ознайомлення та підписання наказів ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» N?176 від 30.03. 2021 року та N?180 від 31.03. 2021 року, про що було складено Акт, за підписами трьох працівників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТ3».

13.04.2021 року позивача у присутності працівників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» було повідомлено, що відповідно до наказу ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» N?84 від 08.02. 2021 року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» його робоче місце скорочено з 31.03.2021 року.

Від підписання повідомлення про вивільнення позивач відмовився, про що свідчать підписи працівників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ які підтверджують відмову позивача підписувати повідомлення.

Того ж дня - 13.04.2021 року, в присутності працівників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ», позивача було ознайомлено про наявність відкритих вакансій на ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» на 31.03.2021 року. Від підписання персонального повідомлення про наявність вакансій на ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» позивач відмовився, про що свідчать підписи працівників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ», які підтверджують відмову позивача підписувати персональне повідомлення.

19.04.2021 року було заблоковано пропуск позивача на територію ПАТ "ІНТЕРПАЙП НТЗ" на строк до 31.05.2021 року у зв`язку з тим, що: з 01.04. 2021 року виробничі потужності ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» з виробництва трубної продукції було передано через продаж у власність ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ». Тобто з 01.04. 2021 року Трубопрокатний цех N?3 ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ», де працював позивач, вже знаходився у власності у іншої юридичної особи, а саме - ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності та листом 387/1 від 01.04. 2021 року.

У Відповідача була відсутня можливість забезпечити зайнятість позивача на іншій роботі на підприємстві.

3 19.04.2021 р. на підставі п. 7.12. Положення про загальні умови оплати та преміювання робітників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» та п. 4.14. Колективного договору, сплачувалось позивачу 2/3 від установленого окладу.

04.06.2021 року на адресу позивача був надісланий лист від в.о. голови цехового комітету N?43-1-182 від 01.06. 2021 року, в якому позивача запрошували з`явитися на засідання цехового комітету з питання його звільнення у зв`язку зі скороченням штату, який був отриманий позивачем 07.06.2021.

На засідання цехового комітету ТПЦ-3 ПАТ «Інтерпайп НТЗ» з питання звільнення у зв`язку зі скороченням штату позивач не з`явився, причини неявки не повідомив.

Звертали уваги, що пропуск позивача на територію ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» було заблоковано з 19.04.2021 року до 31.05.2021 року, про що вже зазначалося раніше, тому, жодних перешкод для того, щоб з`явитися 10.06.2021 року на ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» та брати участь у засіданні цехового комітету ТІЦ-З ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» щодо питання його звільнення у зв`язку зі скороченням штату за п.1. ст.40 КЗпП України, не було.

12.06.2021 року на адресу позивача був надісланий лист від в.о. голови цехового комітету N?43-1-200 від 10.06. 2021 року, в якому позивача повторно запрошували з`явитися на засідання цехового комітету ТПЦ-3 з питань його звільнення у зв`язку зі скороченням штату за п.1. ст.40 КЗпП України на 13 годин 14.06.2021 року, на яке позивач не з`явився, причини неявки не повідомив.

З дати, коли відповідач повідомив позивача про те, що його робоче місце, згідно з наказом ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» N 84 від 08.02. 2021 року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці», скорочено з 31.03. 2021 року (повідомлення від 13.04. 2021 року), минуло два місяці.

14.06.2021 року на засіданні цехового комітету ТПЦ-З було ухвалено рішення дати згоду на звільнення позивача за скороченням штату за п.1. ст.40 КПП України з 15.06.2021 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, та наказом ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» № 2190 -к від 15.06. 2021 року, у зв`язку зі скороченням штату, позивача було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою йому вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Того ж дня, коли позивача було звільнено, а саме 15.06.2021 року відповідач здійснив всі виплати у відповідності до вимог законодавства, перерахувавши на картковий рахунок позивача, а також вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку, що підтверджується реєстром отримувачів платні за червень 2021 року, перерахованої на поточні карткові рахунки.

У зв`язку з тим, що 15.06. 2021 року позивач не з`явився до відділу кадрів ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТ3» для отримання своєї трудової книжки, відповідачем, на адресу позивача було надіслано лист N?12/501 від 16.06. 2021 року в якому зазначалося про необхідність отримання трудової книжки. 01.07.2021 позивача було ознайомлено з наказом про звільнення та вручена трудова книжка.

Вважають, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки ПАТ «Інтерпайп НТЗ» діяв у відповідності до вимог законодавства.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити. Позивач судом був допитаний як свідок. Під час допиту ОСОБА_1 підтвердив, викладені в позові та в заявах про збільшення позовних вимог обставини, стверджував, що він не був ознайомлений з наказами про звільнення у зв`язку зі скороченням штату, з переведенням на інше підприємство. 19.04.2021 його пропуск був заблокований, з причин, які стали йому відомі лише в подальшому з листа, наданого на його заяву. Також стверджував, що від підпису він не відмовлявся, та акт про відмову у його присутності не складався.

Представник відповідача не визнав вимоги, викладені в заяві, та просив суд в їх задоволенні відмовити, з підстав, викладених у відзивах на позов.

Представник Дніпропетровського обласного центру зайнятості будь-яких письмових пояснень або заперечень не подавав.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року (постановленою в порядку ст. 259 ЦПК України) задоволено клопотання позивача про витребування документів.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року провадження у справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 14 липня 2025 року поновлено провадження у справі у зв`язку з поданням заяви представником позивача про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 серпня 2025 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних щодо предмета спору - Дніпровську філію Дніпропетровського обласного центру зайнятості.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, доходить таких висновків.

Згідно наказу ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 462 від 12.08.2019 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 19.08.2019 р. на посаду прибиральника гарячого металу Трубопрокатного цеху № 3, гарячий прокат, трьох валковий калібрувальний стан.

Згідно з наказом № 84 голови Правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» від 08.02.2021 «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» з 31.03.2021 вирішено скоротити структурні підрозділи, в тому числі і ТПЦ-3, та вивести зі штатного розкладу посади та професії згідно з додатком 1.

У додатку 1 до зазначеного наказу міститься посада прибиральника гарячого металу 3 розряду гарячий прокат трьох валковий калібрувальний стан Трубопрокатного цеху № 3.

У п. 1 наказу ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» №180 від 31.03.2021 року «Про тимчасове переведення працівників на час простою на інше підприємство» (Додаток N?1 до Наказу) зазначено, що з 01.04. 2021 року, тимчасово перевести працівників з урахування їх спеціальностей та кваліфікації на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» строком на 1 місяць з їх згоди, відповідно ст. 34 Кодексу законів про працю, згідно додатку 1 до цього наказу. Тобто позивача також було вирішено перевести на ТОВ «Ніко Тьюб».

Наказом № 176 від 31.03.2021 голови Правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було оголошено простій працівникам, визначеним у додатку № 1 до цього наказу з оплатою праці в розмірі 2/3 установленого окладу з можливістю невиходу на роботу згідно п. 7.12 Положення про загальні умови праці та преміювання працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та п. 4.14 Колективного договору.

З 01.04.2021 року виробничі потужності ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» з виробництва трубної продукції було продано у власність ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 250906214 від 01.04.2021.

Начальник ТПЦ-3 у листі 16.04.2021 вих. № 43-1-124 звернувся до заступника директора з економічної безпеки та просив на період простою з 19.04.2021 по 31.05.2021 заблокувати пропуск ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ», та згідно з наказом від 08.02.2021 «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами» в організації виробництва та праці».

21.04.2021 року на адресу ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» надійшла заява позивача від 19.04.2021, в якій позивач просив повідомити причини його недопущення 19.04. 2021 року на підприємство ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ».

24.04. 2021 року на адресу позивача надіслано відповідь ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТ3» N?43-1-131 від 22.04. 2021 року на його заяву від 19.04. 2021 року, в якій зазначалось, що у зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТ3», відповідно до наказу ПАТ «ІНТЕРПАІП НТЗ» N?84 від 08.02. 2021 року «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці», позивачу було вручено для ознайомлення накази ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» N?176 від 30.03.2021 року та N?180 від 31.03. 2021 року, від підписання яких він відмовився (Акт від 01.04. 2021 р.). Також повідомлено, що згідно з наказом ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» N?176 від 30.03. 2021 року, на підставі п. 7.12. Положення про загальні умови оплати та преміювання працівників ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТ3» та п. 4.14. Колективного договору, на час простою працівникам надається можливість невиходу на роботу з оплатою 2/3 від встановленого окладу.

В.о. голови цехового комітету ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було складено повідомлення ОСОБА_1 від 01 червня 2021 року, відповідно до якого позивача було запрошено на засідання цехового комітету ТПЦ-3 на 10.06.2021 на 10:00 з питання його звільнення у зв`язку зі скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке згідно інформації з сайту «Укрпошта» було «вручено особисто» 07.06.2021.

10 червня 2021 року було складено повідомлення, згідно якого було ОСОБА_1 повторно запрошено на засідання цехового комітету ТПЦ-3, яке відбудеться 14.06.2021 о 13 год. 00 хв. Зазначене повідомлення було направлено 11.06.2021. Згідно інформації з сайту «Укрпошта» було «вручено особисто» 14.06.2021.

Наказом голови начальника відділу кадрів публічного акціонерного товариства «Про скорочення штату у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці» № 84 № 2190-к від 15 червня 2021 року ОСОБА_1 , прибиральника гарячого металу 3 розряду Гарячий прокат трьох валковий калібрувальний стан Трубопрокатного цеху № 3 звільнено 15.06.2021 у зв`язку зі скороченням штату, на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю з виплатою вихідної допомоги в розмірі в розмірі середнього місячного заробітку. Підстава наказ № 84 від 08.02.2021, рішення цехового комітету № 3, повідомлення про наступне звільнення.

Щодо визнання наказу про звільнення незаконним, скасування наказу та поновлення на роботі.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із частиною 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (частини 1, 2 статті 42 КЗпП України).

Згідно із частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі №226/1660/18 (провадження №61-7116св19) зазначено, що «однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2020 року у справі №226/1650/18 (провадження № 61-7838св19) вказано, що «суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо».

Отже, оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частини 1, 2 статті 235 КЗпП України).

За змістом частини 1 статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

У частині 3 статті 12, частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося з дотриманням законодавства про працю.

Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень стосовно того, що позивачу були запропоновані усі можливі посади з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору.

Згідно наданих представником відповідача ПАТ «Інтерпайп НТЗ» повідомлень не встановлено, що позивач був з ними ознайомлений під підпис.

Надане представником відповідача ПАТ «Інтерпайп НТЗ» повідомлення про скорочення без дати та номеру, а також повідомлення, без дати та номеру, про наявність відкритих вакансій не може бути прийнято як належний та допустимий доказ, який беззаперечно підтверджує виконання відповідачем ПАТ «Інтерпайп НТЗ» вимог 40, 42 ,49-2 Кодексу законів про працю.

Зазначені повідомлення хоча і містить підпис трьох осіб від 13.04.2021, однак посади цих осіб не зазначено. Представником відповідача ПАТ «Інтерпайп НТЗ» не спростовані доводи позивача, що зазначені в акті особи не працювали в цей день на підприємства, тобто не могли бути присутніми під час відмови.

Окрім цього, на момент звільнення відповідачем ПАТ «Інтерпайп НТЗ» не було надано позивачу пропозиції щодо вакантних посад. Лист, в якому позивачу було запропоновано з`явитись на засідання цехового комітету ТПЦ-3, яке відбудеться 14.06.2021 о 13 год. 00 хв. було отримано в день проведення засідання, що унеможливлювало його прибуття. Тобто, і на момент звільнення позивачу ОСОБА_1 також не було запропоновані вакантні посади.

Отже, судом встановлено, що відповідачем ПАТ «Інтерпайп НТЗ» при звільненні позивача ОСОБА_1 порушено порядок та процедуру звільнення за статтею 40 частини 1 пункту 1 КЗпП України. Відповідач порушив вимоги статті 40, 42 ,49-2 КЗпП України та не надав суду належних на допустимих доказів на підтвердження його доводів щодо надання пропозицій позивачу про усі наявні протягом всього строку попередження конкретні вакантні посади.

Отже, позивача звільнено з роботи відповідно до наказу № 2190-к від 15 червня 2021 року з порушенням статей 40, 49-2 КЗпП України, тому заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі (посаді) є обґрунтованими.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 761/36220/17, зазначено, що системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця.

Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, сформульовано правовий висновок про те, що заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Тобто, в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника.

Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконно звільнених працівників, які були позбавлені можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівників, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком № 100 (зі змінами та доповненнями).

За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Зазначене вище узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10 листопада 2022 року в справі № 607/2071/17 (провадження № 61-2752св19).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був призваний на військову службу 10.04.2023 до військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії військового стану».

Водночас, 19.07.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ, яким внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема частина третя статті 119 КЗпП України викладена в наступній редакції за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб підприємців, у яких вони працювали на час призову.

З урахуванням наведеного, з дати набуття чинності даного закону, середній заробіток за працівниками, перелік яких визначений частиною третьою статті 119 КЗпП України, не зберігається.

Згідно довідки начальника управління по роботі з персоналом ПАТ «Інтерпайп НТЗ» від 25.01.2022 № 69 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 559,99 грн.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню, суд враховує те, що позивач був призваний на військову службу у Збройні Сили України, де перебуває на даний час, та враховуючи положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2136-IX, вважає, що час вимушеного прогулу для його оплати становить 462 робочих днів з 15.06.2021 по 10.04.2023 року, а тому стягненню з відповідача ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на користь позивача підлягає 258 715, 38 грн. (559,99 х 462) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо вимог позивача про визнання незаконним відсторонення від посади, наказу про оголошення простою та про переведення працівників на інше підприємство на час простою.

Як встановлено судом, наказом № 176 від 31.03.2021 голови Правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» у зв`язку з відсутністю організаційних умов для виробництва трубної продукції в умовах ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було оголошено простій працівникам, визначеним у додатку № 1 до цього наказу з оплатою праці в розмірі 2/3 установленого окладу з можливістю невиходу на роботу згідно п. 7.12 Положення про загальні умови праці та преміювання працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та п. 4.14 Колективного договору.

При цьому, дійсно з 01.04. 2021 року виробничі потужності ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» з виробництва трубної продукції було продано у власність ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 250906214 від 01.04.2021.

У зв`язку з оголошенням простою згідно наказу № 176 від 30.03.2021, а також необхідністю виконання виробничої програми квітня 2021 року цехами ТПЦ-3 та ЦНГС ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб» наказано з 01.04.021 тимчасово перевести працівників з 01.04.2021 з врахуванням спеціальностей та кваліфікації на ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», строк на 1 місяць, за їх згодою (наказ № 180).

Також у матеріалах справи міститься акт про відмову від ознайомлення та підпису зазначених вище наказів № 176 та № 180.

Згідно статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Варто зазначити, що суд не вправі перевіряти виробничу необхідність у переміщенні того чи іншого працівника, оскільки це є виключною господарською компетенцію та дискрецією відповідача.

Нормами ст.12 Закону України «Про оплату праці», норми оплати праці, зокрема за час простою не з вини працівника, встановлюється Кодексом законів про працю та іншими актами законодавства України.

Відповідно до положень ч.1 ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Оплата позивачу за час простою заробітної плати в розмірі двох третин встановленого посадового окладу, відповідає положенням ч.1 статті 113 КЗпП України.

Факт не ознайомлення позивача під підпис з наказами не може бути підставою для визнання виданих відповідачем наказів незаконними, оскільки позивач був обізнаний про впровадження простою, отримував заробітну плату згідно з вимогами чинного законодавства та умовами колективного договору.

Факт неознайомлення під підпис не є самостійною та достатньою підставою для скасування наказів, оскільки простій на підприємстві був введений за наявності обґрунтованих та законних підстав, що підтверджується дослідженими в судом доказами. Отже, неознайомлення позивача під підпис наказів не призвело до відсутності інформації у останнього про чинні умови праці.

Позивачем у судовому засіданні зазначено, що до 19.04.2021 він працював в ПАТ «Інтерпайп НТЗ», на своєму робочому місці, та позивач не заперечував факт нарахування йому та отримання заробітної плати як до 19.04.2021, так і після 19.04.2021.

Отже, оскільки позивач з 19.04.2021 не працював та не отримував заробітну плату у повному розмірі, враховуючи лист від 22.04.2021 вих. № 43-1-131, який був наданий позивачу на його заяву щодо підстав блокування пропуску, в якому було позивачу повідомлено про існування наказів № 176 від 30.03.2021 «Про оголошення простою» та № 180 від 30.03.2021 «Про тимчасове переведення працівників на час простою», суд доходить висновку про обізнаність позивача про існування зазначених наказів.

Позовні вимоги про відсторонення його від посади з 19.04.2021, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 19.04.2021 є похідними вимогами від позовних вимог про визнання незаконним наказу про простій, тому також не підлягають задоволенню.

Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині визнання незаконними та скасування наказів про простій, про переведення, а також визнання незаконним відсторонення від посади, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

З врахуванням викладеного, ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», та стягнути з публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 258 715 (двісті п`ятдесят вісім сімсот п`ятнадцять) грн. 38 (тридцять вісім) коп.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним також допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Дніпровська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський Трубопрокатний завод» №2190-к від 15 червня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на посаді прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (49 081, м. Дніпро, вул. Старозаводська, буд. 21, ).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 258 715 (двісті п`ятдесят вісім сімсот п`ятнадцять) грн. 38 (тридцять вісім) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на посаді прибиральника гарячого металу 3 розряду дільниці гарячого прокату Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (49 081, м. Дніпро, вул. Старозаводська, буд. 21, ), а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Бєсєда