"25" листопада 2025 р.
Справа №489/3685/21
Провадження №8/489/4/25
У Х В А Л А

25 листопада 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Горецькою П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2021 по цивільній справі Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою, зацікавлена особа Друга миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за нововиявленими обставинами

встановив.

Заявник звернувся до суду з заявою, якою просив скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 489/3685/21 за ново виявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , з якою він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з квартири АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадкових прав, він звернувся до приватного нотаріуса з відповідною заявою, проте, отримав усне роз`яснення, що ним не надано документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою. У лютому 2022 він звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2010 року по 25.05.2017. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024, мою заяву задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, квартира АДРЕСА_1 була об`єктом шахрайських дій, а саме незаконного заволодіння чужим майном, що підтверджується ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2025. В ході оформлення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало відомо про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за Миколаївською міською радою на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 по справі № 489/3685/21. Зазначає, що поки він займався встановленням факту належності спадкодавиці квартири АДРЕСА_1 , а саме кримінальні провадження щодо шахрайських дій з приводу незаконного заволодіння квартирою, потім встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавицею, Миколаївська міська рада безпідставно зареєструвала за собою право власності на квартиру.

Від представниці Миколаївської міської ради надійшли пояснення по заяві, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення по справі № 489/3685/21 за ново виявленими обставинами. Зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою із пропуском строків, визначених ст.. 424 ЦПК України. Рішення, яке переглядається, набрало законної сили 21.01.2022, тобто 21.01.2025 закінчився пересічний строк для звернення до суду із заявою про перегляд цього судового рішення за ново виявленими обставинами. І відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, цей строк не може бути поновлено. ОСОБА_1 зазначає, що йому стало відомо про наявність рішення по дійсній справі лише 16.09.2025, проте, це не відповідає дійсності, оскільки 30.05.2024 заявник звернувся до міського голови Сєнкевича О.Ф. та повідомив, що квартира АДРЕСА_1 визнана виморочним майном, та зазначив, що він є спадкоємцем на цю квартиру. Крім того, на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 подано апеляційну скаргу. Також, представницею заявника було подано заяву про скасування арешту з вищевказаної квартири. Тобто, заявнику задовго до 16.09.2025 було відомо про рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 у справі № 489/3685/21.

Від представниці Миколаївської міської ради надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначає, що станом на дату звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою, Миколаївській міській раді не могло бути відомо про наявність спадкоємців, а отже, Миколаївська міська рада є добросовісним набувачем майна по відумерлій спадщині. Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений можливості захистити свої права у відповідності до ст.. 1280 ЦК України. Закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу спадкоємців, які не могли вчасно прийняти спадщину, і вона перейшла як відумерла до територіальної громади та спосіб відновлення їх інтересів на спадкове майно ст.. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити. Скасувати рішення за ново виявленими обставинами.

Представник Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021, визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою та передано її Миколаївській міській територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Заявник ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що поки він займався встановленням факту належності спадкодавці квартири АДРЕСА_1 , а саме кримінальні провадження щодо шахрайських дій з приводу незаконного заволодіння квартирою, потім встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавицею, Миколаївська міська рада безпідставно зареєструвала за собою право власності на квартиру.

Норми права та мовити їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Такими обставинами вказаної статті, у тому числі, визнаються істотні для справи обставини, що не були встановлені судом і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп. 3 - 5, 7 своєї Постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається; вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини; обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги; процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку; обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Як вбачається з довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 22.04.2024, відповідно до паперових носіїв інвентаризаційної справи КП «ММБТІ» станом на 28.12.2012 право власності за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.04.2002.

З ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2025, вбачається, що шахрайськими діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи у складі організованої групи, шляхом використання підроблених документів, а саме паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 та дублікату Свідоцтва Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про право власності на житло від 12.11.2015, серія та номер: б/н, виданий 23.02.2002, заволоділи нерухомим майном ОСОБА_3 , а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що він звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але отримав усне роз`яснення, що ним не надано документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою.

У лютому 2022 ОСОБА_1 звернувся до Корабельного районного суду м.Миколаєва із заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2010 року по 25.05.2017.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2010 року по 25.05.2017.

Представниця Миколаївської міської ради зазначає про те, що рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024 було оскаржено в апеляційному суді.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17.07.2024, визнано неповажними причини пропуску Миколаївською міською радою строку на апеляційне оскарження рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2024 року.

Відмовлено Миколаївській міській раді у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 лютого 2024 року, ухвалене за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Миколаївська міська рада та приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного мiжрегiонального управління Мiнiстерства юстицiї Грудницька Iрина Миколаївна, про встановлення факту постiйного проживання зi спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М. від 20.08.2025 за вих. № 190/02-14, згідно з матеріалами спадкової справи № 26/2024, яка була заведена та зареєстрована 17 квітня 2024, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.02.2024, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з 2010 року по 25.05.2017.

Заявник зазначає, що оскільки в рамках кримінального провадження, на спірну квартиру АДРЕСА_1 було накладено арешт, у зв`язку з чим приватний нотаріус був обмежений у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , його представниця зверталася до суду про зняття арешту з зазначеної квартири.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2025, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва Дірка І.І. від 30 листопада 2016 на квартиру АДРЕСА_1 скасовано.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 02.10.2025, вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за Миколаївською міською радою 17.07.2025.

Заявник вказує, що поки він займався встановленням факту належності спадкодавиці квартири АДРЕСА_1 , а саме кримінальні провадження щодо шахрайських дій з приводу незаконного заволодіння квартирою, потім встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавицею, Миколаївська міська рада безпідставно зареєструвала за собою право власності на квартиру.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування уразі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Однак положення зазначеної глави ЦК України передбачають також спадкування не тільки на підставі споріднення, а й за фактом спільного проживання (статті1258-1265).

Зокрема, за положеннями статті 1264 і 1265 ЦК України передбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно (п`ята черга спадкування), причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Отже, законодавство про спадщину передбачає, що перехід прав на спадкове майно відбувається на підставі споріднення або факту спільного проживання зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини як член сім`ї спадкодавця. Право підверджуючим документом на спадкове майно при цьому є свідоцтво про право на спадщину (стаття 66 Закону України «Про нотаріат»). Відсутність таких спадкоємців та інших осіб, що спільно проживали зі спадкодавцем як члени сім`ї, свідчить про відсутність спадкоємців усіх п`яти черг, передбачених законом.

Одночасно ЦК України запобігає таким ситуаціям, коли відсутність спадкоємців має наслідками відсутність власників спадкового майна та його занепад. А тому передбачає у такому випадку перехід прав на це майно до територіальної громади за місцем знаходження цього майна (стаття 1277 ЦК України). Тому у разі відсутності спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття у територіальної громади виникає інтерес щодо переходу спадкового майна у власність громади.

Зокрема, у частинах першій та другій статті 1277ЦК України в редакції, чинній на час подання позову до суду, визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частина третя статті 1277 ЦК України та частина перша статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Однак відповідно до частини четвертої статті 334ЦК України право власності на нерухоме майно набувається з моменту реєстрації цього права.

Зміст зазначених норм права свідчить про те, що спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

Відповідно до положень глави дев`ятої розділу IVЦПК України справи за заявою про визнання спадщини відумерлою розглядаються в окремому провадженні із залученням органу самоврядування та усіх заінтересованих осіб.

За змістом зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права, орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так із належним позовами в порядку позовного провадження на захист свого інтересу.

Положення ЦК України щодо прийняття спадщини спрямовані на захист прав усіх спадкоємців, які мають права на спадщину та надають можливість кожному з них захистити своє право чи інтерес, навіть якщо строк на прийняття спадщини пропущений і спадщина вже розподілена між іншими спадкоємцями. Крім того, такі самі права має спадкоємець, якщо спадщина визнана відумерлою та перейшла до територіальної громади.

Зокрема, відповідно до статті 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини 2, 3 статті 1272 ЦК), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке зберіглося, або сплати грошової компенсації. Якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і зберіглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію.

Відтак спадкоємець, який із зазначених причин не зміг прийняти спадщину, яка була перерозподілена між іншими спадкоємцями або перейшла у власність територіальної громади як відумерла, має право на передачу йому належної частки спадщини в натурі, якщо спадщина зберіглася, а у випадку неможливості такої передачі у зв`язку з тим, що спадщина не зберіглася, або визнана відумерлою та відчужена територіальною громадою на користь іншої особи, на отримання лише грошової компенсації. Такий підхід до розв`язання проблем переходу прав на відумерлу спадщину застосовується законодавством задля захисту прав добросовісного набувача майна, що на час переходу прав на це майно не знав та не міг знати про наявність спадкоємців, що мають право на спадщину.

Як зазначалось, стаття 1280ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і зберіглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію.

Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, зберіглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не зберіглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А отже, застосовуючи аналогію закону, і територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації.

Саме такий спосіб захисту порушеного інтересу спадкоємців та спосіб відновлення їх інтересу на спадкове майно, які не змогли вчасно прийняти спадщину, і вона перейшла як відумерла до територіальної громади (стаття 16 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, вбачається, що ОСОБА_1 не вірно обрав спосіб захисту свого порушеного права.

Стаття 429 ЦПК України встановлює що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 423 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2021 по цивільній справі Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою, зацікавлена особа Друга миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «25» листопада 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева