ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2263/25 Справа № 205/9338/24 Головуючий у першій інстанції: Приходченко О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Приходченко О.С. від 25 вересня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року ТОВ "Верра Фінанс" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 серпня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» і відповідачем було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 27523,90 грн строком до 12 вересня 2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. 25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Верра Фінанс» було укладено договір факторингу №237, відповідно до умов якого банк відступив, а позивач набув право вимоги за кредитним договором №0 від 12 серпня 2020 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору, тому станом на 08 липня 2024 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями становить 52804,00 грн, з яких 44799,27 грн заборгованість за тілом кредитом, 8004,73 грн заборгованість за відсотками по кредиту. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0 від 12.08.2020 в розмірі 52804,00 грн, з яких 44799,27 грн - заборгованість за основним боргом, 8004,73 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами (згідно ст. 1048 ЦК України).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0 від 12 серпня 2020 року у розмірі 22903,67 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20767,90 грн та заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 2135,77 грн, а також судовий збір у розмірі 1313,39 грн, а всього 24217,06 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ Верра Фінанс, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне і неповне дослідження доказів та їх оцінки, що призвело до невідповідності висновків обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 52804,00 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

У даній справі позов ТОВ "Верра Фінанс" заявлений з приводу неналежного виконання відповідачем кредитного договору №0 від 12 серпня 2020 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» і відповідачем, що підтверджується змістом позовної заяви банку.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 12 серпня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» і відповідачем було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 27523,90 грн., строком до 12 вересня 2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних (а.с. 9).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору №0 від 12 серпня 2020 року, сума кредиту становить 27523,90 грн, а п. 3.3 договору зазначено, що кредит надається позичальникові для особистих потреб на придбання електросамокату у сумі 26698,90 грн. та оплату страховки у розмірі 800,00 грн.

За змістом пункту 3.10 договору №0 від 12 серпня 2020 року, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7,00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості.

Додатком №1 до вказаного вище договору погоджено Графік погашення кредиту, яким визначено щомісячні платежі на погашення тіла кредиту та комісії (а.с. 10).

Згідно з банківською випискою по кредитному договору № 0 від 12 серпня 2020 року, позивачем за період з 12 серпня 2020 року по 23 січня 2023 року було здійснено платежі на загальну суму 6756,00 грн (а.с. 52-56).

25 січня 2023 року між АТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Верра Фінанс» було укладено договір факторингу №237, відповідно до умов якого банк відступив, а позивач набув право вимоги за кредитним договором №0 від 12 серпня 2020 року, що також підтверджується копією платіжної інструкції №67 від 25.01.2023 щодо оплати за відступлення права вимоги та копією витягу з Реєстру боржників до вказаного договору (а.с. 32-34, 36).

Листом №2093 від 23 травня 2024 року ОСОБА_1 повідомлявся про відступлення права вимоги за кредитним договором, а також на його адресу направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №0 від 12 серпня 2020 року (а.с. 24, 25 оберт).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за кредитним договором №0 від 12 серпня 2020 року, станом на 08 липня 2024 року, утворилась заборгованість у загальному розмірі 52804,00 грн, з яких 44799,27 грн - заборгованість за основним боргом, 8004,73 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами (а.с. 27).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Виходячи з викладеного, встановивши укладення відповідачем кредитного договору №0 від 12 серпня 2020 року на фіксовану суму кредиту 27523,90 грн для придбання товару; встановивши, що відповідачем за період з 12 серпня 2020 року по 23 січня 2023 року було здійснено платежі на погашення боргу на загальну суму 6756,00 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку та не спростовано сторонами, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в більшому розмірі понад (27523,90 грн - 6756,00 грн) 20767,90 грн.

Доводи апеляційної скарги, що у витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №237 від 25 січня 2023 року зазначено суму кредитного ліміту - 45000,00 грн, не свідчить про надання позичальнику кредитних коштів у більшому розмірі, ніж було погоджено умовами кредитного договору №0 від 12 серпня 2020 року. Вказаний додаток (Реєстр боржників) погоджується між сторонами договору факторингу та не є додатком чи додатковою угодою до кредитного договору.

Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору №0 від 12 серпня 2020 року, сторони погодились про можливість відкриття позичальнику окремого поточного рахунку в національній валюті, встановлення на цьому рахунку ліміту кредитування (кредитна картка) та випуску платіжної картки до цього рахунку на умовах, погодженої та підписаної з позичальником індивідуальної угоди щодо відкриття карткового рахунку та надання кредиту (індивідуальна угода). Для відкриття карткового рахунку для кредиту "кредитна картка" позичальником підписується індивідуальна угода та окрема заява встановленої форми.

Будь-яких доказів укладення з відповідачем індивідуальної угоди, окремої заяви встановленої форми щодо відкриття карткового рахунку для кредиту "кредитна картка", відкриття відповідачеві карткового рахунку з встановленням кредитного ліміту суду не представлено; клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено.

Згідно змісту позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором №0 від 12 серпня 2020 року, сума кредиту за яким (тіло кредиту) обумовлена сторонами у розмірі 27523,90 грн для придбання товару.

Доказів укладення додаткових угод до вказаного вище договору, внесення змін до нього, надання позичальникудодаткового кредиту позивачем не надано, у позовній заяві та апеляційній скарзі відповідного обґрунтування не наведено.

Пунктом 3.9 договору №0 від 12 серпня 2020 року погоджено, що процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних.

За змістом пункту 3.10 договору №0 від 12 серпня 2020 року, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7,00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги стягнення місцевим судом заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 2135,77 грн, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 7,00001 % у відповідності до п. 3.10 кредитного договору, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за відсотками у більшому розмірі, понад 2135,77 грн.

Більше того, підстави для стягнення з позичальника відсотків за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення розміру заборгованості за відсотками в сумі 8004,73 грн, що зазначений у складеному позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 27). Долучений разом з позовною заявою розрахунок заборгованості виконаний у формі довідки, без деталізації самих розрахунків, зокрема, щомісячного (поденного) періоду нарахування відсотків, сум, на які нараховуються відсотки, відсоткової ставки, тощо.

За змістом Графіку платежів, який є додатком №1 до кредитного договору №0 від 12 серпня 2020 року, сплата позичальником відсотків за користування кредитом у період з дати укладення договору по 12.09.2023 взагалі відсутня, адже згідно пункту 3.9 договору №0 процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних (а.с. 10).

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині залишених без задоволення позовних вимог, а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20767,90 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 2135,77 грн не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 28 листопада 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова