Справа № 350/1304/24
Провадження № 22-ц/4808/1318/25
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Кузнєцова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Рожнятівського районного суду від 26 червня 2025 року, ухвалене в складі судді Пулика М.В. в селищі Рожнятів, повний текст якого складено 02 липня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до філії «Брошнівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», у якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 23.04.2024 №105/21-2 «Про скорочення штату працівників» в частині виведення зі штатного розпису посади провідного мисливствознавця районного 1 штатна посада; 2) визнати незаконним та скасувати наказ філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 15.07.2024 №88-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; 3) поновити на посаді провідного мисливствознавця районного з 15.07.2024; 4) стягнути з філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу; 5) винести окрему ухвалу на керівника філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» - ОСОБА_2 за порушення вимог законодавства про працю та направити її для відповідного реагування до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач порушив його право на працю, звільнивши з посади провідного мисливствознавця районного без належних правових підстав, без дотримання вимог трудового законодавства в частині пропозиції наявних посад у зв`язку із скороченням штату. Крім цього вказував, що скорочення його посади відбулося з метою припинення виконання рішення Рожнятівського районного суду від 25.07.2023 у справі №350/325/22 про поновлення його на посаді, а мотиви якими керувався відповідач при виданні Наказу від 23.04.2024 №105/21-2 «Про скорочення штату працівників» не містять жодного відповідного правового обґрунтування.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 04.02.2025 замінено відповідача у справі - філію «Брошнівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на її правонаступника філію «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (а.с. 72).

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 червня 2025 року позов задоволено. Скасовано пункт 1 наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 23.04.2024 №105/21-2 «Про скорочення штату працівників» в частині виведення зі штатного розпису посади провідного мисливствознавця районного 1 штатна посада. Скасовано наказ філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 15.07.2024 №88-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного мисливствознавця районного з 15.07.2024. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 99572 грн. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 5450 грн. 80 коп. (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0026001 код класифікації доходів бюджету 22030106).

На вказане рішення суду Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що скасувавши пункт 1 наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 23.04.2024 №105/21-2 «Про скорочення штату працівників» в частині виведення зі штатного розпису посади провідного мисливствознавця районного 1 штатну посаду, суд незаконно вдався до оцінки необхідності прийняття відповідачем рішення про скорочення штату працівників, чим втрутився у господарську діяльність відповідача. Так, наказом директора філії «Брошнівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №105/21.2-ОС від 23.04.2024 «Про скорочення штату працівників філії» пунктом 1 наказано виключити з 12.07.2024 із штатного розпису філії на 2024 рік з відділу лісового господарства посаду провідний інженер з охорони та захисту лісу 1 штатна одиниця, посаду провідного мисливствознавця районного 1 штатна одиниця, пунктами 2 та 3 - ввести в дію організаційну структуру філії та штатний розпис філії з 12.07.2024, враховуючи зміни згідно пункту 1 цього наказу. Згідно введеного в дію з 12.07.2024 штатного розпису на 2024 рік посада провідного мисливствознавця, яку займав позивач, у філії була відсутня. Це підтверджує те, що мало місце скорочення штату працівників, а відповідачем було прийнято відповідне рішення.

Встановивши наявність рішення відповідача про скорочення штату працівників, суд першої інстанції незаконно вдався до оцінювання обґрунтованості прийняття такого, що виходить за межі повноважень суду у подібній категорії спорів, суперечить судовій практиці Верховного Суду. При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а лише перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури (постанови Верховного Суду: від 16 січня 2018 року у справі №519/160/16-ц (провадження №61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі №696/985/15-ц (провадження №61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі №297/868/18 (провадження №61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі №373/2133/17 (провадження №61-8393св20), 18 жовтня 2023 року у справі №210/6543/21 (провадження №61-10117св23). Тому вважає, що оскаржене рішення у цій частині є незаконним та підлягає скасуванню.

Також стверджує, що роботодавцем було дотримано визначену законодавством процедуру звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників, а суд першої інстанції помилково дійшов висновку про її порушення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає її безпідставною. Стверджує, що на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 25.07.2023 у справі №350/325/22 його було поновлено на посаді провідного районного мисливствознавця з 23.02.2022. На виконання вказаного рішення видано наказ Брошнівської філії ДСГП «Ліси України» №61-к від 25.03.2024, яким його поновлено на попередньо займаній посаді. Зазначає, що відповідач в особі його філій, які діяли як самостійні структурні підрозділи, упродовж тривалого часу умисно не виконували вищевказане рішення суду про поновлення на роботі. А поновивши його на роботі згідно наказу від 24.03.2024, відповідач, в особі відповідної на той час філії «Брошнівське лісове господарство» продовжив свої неправомірні дії з метою позбавлення його гарантованого права на працю. Так, згідно наказу від 23.04.2024 №105/21-2 позивача повідомлено про скорочення штату, а саме посади провідного мисливствознавця районного з 12.07.2024.

Звертає увагу суду, що підставами для видання цього спірного наказу зазначено відсутність для нього роботи через заборону полювань у зв`язку із воєнним станом та скрутне становище відповідача. Однак, вважає, що такі підстави є неправомірними, оскільки норми статті 97 КЗпП України забороняють роботодавцеві в односторонньому порядку погіршувати умови оплати праці. Крім того, саме відповідач повинен доводити існування скрутного фінансового становища, чого ним не зроблено. Більше того, встановивши йому посадовий оклад у розмірі мінімальної заробітної плати, відповідач не встановлював йому додаткових стимулюючих виплат, тому про жодну економію коштів на утримання адміністративного апарату мова йти не може. Згідно штатного розпису, який долучений до матеріалів справи, у більшості працівників, які нібито займають «адміністративні посади», посадовий оклад становить від трьох до шести мінімальних заробітних плат. Тому виникає закономірне питання, чому було скорочено саме його посаду, посадовий оклад за якою становив одну мінімальну заробітну плату.

Також вважає недоречними обґрунтування скорочення посади з посиланням на заборону здійснення полювань у воєнний період, оскільки відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, а небажання керівництва відповідача забезпечувати роботою з посиланням на вищевказану обставину не може бути підставою скорочення посади. При цьому, посилається на постанову Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №161/8196/24.

Вказує, що згідно штатного розпису Брошнівської філії у цій установі залишились працювати єгері, які також, як і мисливствознавець, забезпечують дотримання правил полювання, і їхні посади не були скорочені у зв`язку із забороною полювань.

З огляду на викладене вважає, що керівництво Брошнівської філії умисно самоправно здійснювало заходи, спрямовані на незабезпечення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та порушувало його право на працю, гарантоване Конституцією України.

Вважає, що жодними належними доказами відповідач не довів наявність скрутного фінансового стану та неможливість доручення йому іншої роботи, яку він міг виконувати. Звільняючи його з роботи у зв`язку зі скороченням штату відповідачем не було запропоновано йому жодної вакантної посади, хоча позивачу було відомо про наявність таких, не надано доказів на спростування обставин щодо наявності чи відсутності вакантних посад.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта адвокат Митровка Я.В. поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Позивач ОСОБА_1 щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.02.2022 ОСОБА_1 було поновлено на посаді провідного мисливствознавця районного у відділі лісового господарства, про що свідчать записи трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 17).

Згідно копії наказу про скорочення штату працівників філії, підписаного директором філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України», №105/21.2 від 23 квітня 2024 року, враховуючи низьку завантаженість працівників відділу лісового господарства провідного мисливствознавця районного та провідного інженера з охорони та захисту лісу, для економії коштів на утримання адміністративного персоналу філії та продовження впровадження реформи лісового господарства України, у зв?язку із забороною полювання через воєнний стан, відсутністю підстав та коштів у філії для утримання провідного мисливствознавця районного (Калуського району) наказано: виключити з 12 липня 2024 року зі штатного розпису філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» на 2024 рік з відділу лісового господарства посаду провідного інженера з охорони та захисту лісу (1 штатна одиниця), посаду провідного мисливствознавця районного (1 штатна одиниця); ввести організаційну структуру філії та штатний розпис з 12 липня 2024 року; старшому інспектору з кадрів Тимків А.В. провести звільнення працівників згідно з КЗпП України (а.с. 15).

Згідно з копією попередження філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» про заплановане вивільнення №114/21.2 від 23 квітня 2024 року у зв?язку зі скороченням штату працівників філії «Брошнівське лісове господарство» (за наказом від 23 квітня 2024 року №105/21.2) ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення з посади провідного мисливствознавця районного відділу лісового господарства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 11 липня 2024 року з дотриманням усіх пільг та компенсацій згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 14).

Відповідно до копії наказу, підписаного директором філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 15 липня 2024 року №88-к про звільнення ОСОБА_1 , на підставі наказу філії «Брошнівське лісове господарство» від 23 квітня 2024 року №105/21.2, попередження про заплановане вивільнення від 23 квітня 2024 року №114/21.2 наказано звільнити ОСОБА_1 , провідного мисливствознавця районного відділу лісового господарства, у зв?язку зі скороченням штату працівників філії на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України 15 липня 2024 року. Бухгалтерії наказано провести повний розрахунок з ОСОБА_1 , виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за всі невикористані дні основної відпустки та додаткової відпустки за ненормований робочий день тривалістю 42 календарні дні за період роботи: з 23.02.2023 по 31.12.2023 26 кал. днів; з 01.01.2024 по 15.07.2024 16 кал. днів. Із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомився 15 липня 2024 року, про що свідчить його підпис (а.с. 16, 40, 79-80).

Про вказане звільнення внесено відомості до трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 17).

Згідно з копією штатного розпису філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на 2024 рік, що вводиться в дію з 12 липня 2024 року, затвердженого виконавчим директором ДП «Ліси України» від 22 квітня 2024 року, посада провідного мисливствознавця у філії відсутня (а.с. 24-25).

Відповідно до копії наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» №155/21.2 від 15 липня 2024 року та копії витягу з розрахункової відомості за липень 2024 року ОСОБА_1 , провідному мисливствознавцю районному відділу лісового господарства, наказано: надати вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в сумі 8632,25 грн.; у зв`язку з тим, що рішенням Рожнятівського районного суду від 19 липня 2024 року у справі №350/325/22 ОСОБА_1 поновлено на посаді провідного мисливствознавця районного відділу лісового господарства з 23 лютого 2022 року, утримати з його заробітної плати виплачену йому при звільненні вихідну допомогу в розмірі 16014,76 грн. згідно наказу від 22 лютого 2022 року №54 «Про надання вихідної допомоги», платіжне доручення від 23 лютого 2022 року №330; бухгалтерії філії провести повний розрахунок з ОСОБА_1 та виплатити належні йому кошти (а.с. 41, 81, 82).

Згідно з копією засвідченого акта філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» №1 від 15 липня 2024 року, ОСОБА_1 з вищевказаним наказом ознайомився, прочитав його особисто, проте засвідчити ознайомлення підписом категорично відмовився. Текст наказу йому був зачитаний уголос. Після цього ОСОБА_1 наголосив, що з наказом не згодний і підпис у відмітці про ознайомлення ставити не буде (а.с. 42, 83).

Відповідно до копії розрахункового листка філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» за червень 2024 року оклад/тариф ОСОБА_1 становить 8030,00 грн. (а.с. 94).

З копії диплому спеціаліста серії НОМЕР_2 від 23 березня 1995 року вбачається, що ОСОБА_1 закінчив Львівську академію ветеринарної медицини імені С.З. Гжицького за спеціальністю «ветеринарна медицина»; рішенням Державної екзаменаційної комісії від 23 березня 1995 року йому присвоєно кваліфікацію спеціаліста лікаря ветеринарної медицини (а.с. 26).

На виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року про витребування доказів представником ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» через «Електронний суд» було надано суду копії документів, з яких вбачається наступне.

Згідно з копією наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» про нарахування заробітної плати №206/21.2 від 23 листопада 2023 року наказано: ввести в дію з 1 січня 2024 року штатний розпис філії; затвердити годинні тарифні ставки для робітників з погодинною, відрядною оплатою праці, розраховані відповідно до норм тривалості робочого часу на 2024 рік; забезпечити нарахування і виплату заробітної плати у відповідності зі штатним розписом з дня затвердження (а.с. 184).

З копії штатного розпису філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на 2024 рік, що вводиться в дію з 01 січня 2024 року, затвердженого генеральним директором ДП «Ліси України» від 23 листопада 2023 року вбачається, що у відділі лісового господарства відсутня посада провідного мисливствознавця районного (а.с. 181-185).

Відповідно до копії наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» про введення штатного розпису №84/21.2 від 27 березня 2024 року наказано: ввести організаційну структуру філії з 25 березня 2024 року; ввести штатний розпис з 25 березня 2024 року; забезпечити нарахування та виплату заробітної плати відповідно до штатного розпису після його затвердження (а.с. 180).

З копії штатного розпису філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на 2024 рік, що вводиться в дію з 25 березня 2024 року, затвердженого генеральним директором ДП «Ліси України» від 25 березня 2024 року вбачається, що у відділі лісового господарства наявна посада провідного мисливствознавця районного (1 штатна одиниця) з посадовим окладом 8030 грн. (а.с. 180-181).

Згідно з копією штатного розпису філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на 2024 рік, що вводиться в дію з 12 липня 2024 року, затвердженого виконавчим директором ДП «Ліси України» від 22 квітня 2024 року, посада провідного мисливствознавця у відділі лісового господарства відсутня (а.с. 187-188).

З копії відповіді старшого інспектора з кадрів філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» вбачається, що в період з 23 квітня по 12 липня 2024 року у філії «Брошнівське лісове господарство» були наявні такі вакантні посади: уповноважений з антикорупційної діяльності 1; провідний інженер з охорони та захисту лісу 1; фахівець зі збуту 1; лісоруб 6 розряду Лугівського лісництва 1; лісоруб 3 розряду Лугівського лісництва 1; тракторист на трелюванні і вивезенні лісу 6 розряду Лугівського лісництва 1; оператор котельні 4 розряду Рожнятівського лісництва (сезонно) 1 (а.с. 183).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодними письмовими доказами не підтверджується незадовільний фінансовий стан у відповідача. Суд критично оцінив таку підставу для скорочення посади як економія коштів на оплату праці, оскільки така може мати місце для зміни умов оплати праці, однак не є зміною істотних умов праці та скорочення відповідних посад. Також вважав безпідставними посилання відповідача, що введення воєнного стану та заборона на проведення полювань є підставою для скорочення відповідної посади, оскільки у штаті відповідача наявні посади єгерів, які не були скорочені. Суд зазначав, що відповідачем не надано жодних доказів про пропозицію позивачу вакантних посад чи відсутності таких. Отже, судом встановлено порушення закону, що стало підставою для скасування наказу від 23.04.2024 №105/21-2 «Про скорочення штату працівників»; відповідно підлягає скасуванню і наказ від 15.07.2024 №88-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». У зв`язку з чим позовні вимоги про скасування наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 15.07.2024 №88-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення на посаді провідного мисливствознавця районного з 15.07.2024 підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, судом розраховано такий в сумі 99572 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судом вирішено питання стягнення судових витрат.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6-33цс14 зроблено висновок, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Разом із тим, вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого у порядку пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд зобов`язаний у першу чергу перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), дотримання відповідної процедури і не досліджує питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з висновками, висловленими Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі №519/160/16-ц (провадження №61-312св17) та від 06 лютого 2018 року у справі №696/985/15-ц (провадження №61-1214св18), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад.

Натомість, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, фактично надав оцінку доцільності проведення скорочення та мотивам роботодавця, зокрема досліджував економічну обґрунтованість скорочення, аналізував фінансовий стан підприємства та необхідність утримання певних посад. Такий підхід суперечить усталеній судовій практиці та правовим висновкам Верховного Суду.

Отже, місцевим судом безпідставно вирішено скасувати п. 1 наказу філії «Брошнівське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 23.04.2024 №105/21-2 «Про скорочення штату працівників» в частині виведення зі штатного розпису посади провідного мисливствознавця районного 1 штатна посада.

Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, наголошує, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносинах, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17, постанови Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у справі № 12/7513/20, від 12 серпня 2021 року у справі №487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі №757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №235/4593/19, від 08 січня 2024 року у справі №760/29760/21 (провадження №61-11873св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 вказано, що «власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі №6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №525/983/21 (провадження №61-5659св22) зазначено, що власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника (постанова Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі №6-1264цс17).

З матеріалів справи вбачається, що у тодішній філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» дійсно відбулося скорочення штату працівників шляхом виключення з 12 липня 2024 року зі штатного розпису філії з відділу лісового господарства посади провідного мисливствознавця районного (1 штатна одиниця), яку обіймав позивач.

ОСОБА_1 був попереджений про наступне звільнення з посади провідного мисливствознавця районного відділу лісового господарства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України за два місяці, що підтверджується його підписом, і чого останній не заперечив (а.с. 14).

Переважним правом на залишення на роботі позивач не користувався, оскільки скорочувалася посада провідного мисливствознавця районного, якої була в філії одна штатна одиниця.

Щодо обов`язку роботодавця запропонувати вивільнюваному працівнику всі інші вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач стверджував, що протягом усього періоду з часу попередження і по день звільнення у філії «Брошнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» були відсутні вакантні посади, які могли б бути запропоновані позивачу відповідно до його професії, спеціальності, освіти та кваліфікації, у зв`язку з чим апелянт був позбавлений реальної можливості запропонувати позивачу іншу роботу та, як наслідок, працевлаштувати його.

Апеляційним судом було витребувано у відповідача необхідні документи і встановлено, що з моменту попередження ОСОБА_1 про заплановане вивільнення позивача (23 квітня 2024 року) і станом на день його звільнення (15 липня 2024 року) у філії «Брошнівське лісове господарство» були наявні такі вакантні посади: уповноважений з антикорупційної діяльності 1; провідний інженер з охорони та захисту лісу 1; фахівець зі збуту 1; лісоруб 6 розряду Лугівського лісництва 1; лісоруб 3 розряду Лугівського лісництва 1; тракторист на трелюванні і вивезенні лісу 6 розряду Лугівського лісництва 1; оператор котельні 4 розряду Рожнятівського лісництва (сезонно) 1 (а.с. 183).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач наполягав, що не заперечував би щодо переведення на іншу роботу саме в межах тодішньої філії «Брошнівське лісове господарство», зокрема, на посади «провідний інженер з охорони та захисту лісу» чи «фахівець зі збуту».

Однак, такі доводи позивача про можливість зайняття вказаних посад спростовуються кваліфікаційними вимогами, встановленими витребуваними апеляційним судом посадовими інструкціями.

Так, із долученої представником апелянта копії посадової інструкції менеджера із збуту виробничого підрозділу філії «Брошнівське лісове господарство» вбачається, що до кваліфікаційних вимог цієї посади належать: вища освіта (економічна, лісотехнічна або менеджерська) та досвід роботи у сфері збуту деревини або лісопродукції від 1 року.

Згідно з копією посадової інструкції провідного інженера з охорони та захисту лісу філії «Брошнівське лісове господарство» до кваліфікаційних вимог цієї посади належать: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст) та підвищення кваліфікації.

Відтак, зазначені посади передбачають наявність спеціалізованої економічної, лісотехнічної, менеджерської або професійної освіти у сфері охорони та захисту лісу, якої позивач не має, оскільки згідно з наявною у матеріалах справи копією диплома ОСОБА_1 закінчив Львівську академію ветеринарної медицини імені С.З. Гжицького за спеціальністю «ветеринарна медицина», йому присвоєно кваліфікацію спеціаліста лікаря ветеринарної медицини.

Верховний Суд неодноразово виснував, що відсутність відповідних вакансій свідчить про об`єктивну неможливість продовження трудових правовідносин та є передумовою для звільнення такого працівника за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у визначений ним строк (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі №127/8438/23 (провадження №61-12398св23), від 22 жовтня 2025 року у справі №592/3964/23 (провадження №61-6890св25)).

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених вище норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що скорочення посади провідного мисливствознавця районного було наслідком змін в організації праці та підтверджується внесеними змінами до штатних розписів філії. Порушень процедури вивільнення працівника, передбаченої ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України з боку відповідача не встановлено, а відсутність у період з 23 квітня по 12 липня 2024 року вакантних посад, що відповідали б освіті, спеціальності та кваліфікації позивача, свідчить про об`єктивну неможливість перевести його на іншу роботу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ч.ч. 1, 7 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5450 грн. 40 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 26 червня 2025 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Компенсувати філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (, 88017, Ужгородський район, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок, 156) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5450 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 40 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 28 листопада 2025 року.