КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/9409/25
Провадження № 2/552/3783/25
У Х В А Л А

24.11.2025 року суддя Київського районного суду м. Полтави Кузіна Ж.В. розглянувши матеріали позовної зави ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна зава не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Позивачем не зазначена ціна позову.

Відповідно п. п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

П.1.ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за позовною заявою майнового характеру, поданою фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовній заяві позивач зазначає щодо вартості квартири у розмірі 272 600 грн., що є станом на 26 квітня 2012 року, тобто на час придбання нерухомого майна.

Така ціна не є дійсною вартістю нерухомого майна на час звернення позивача до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Вартість майна слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 08 травня 2023 року у справі № 753/1902/21, провадження № 61-12953 св 22).

Отже, позивачем сплачено судовий збір не у встановленому законом розмірі, оскільки вартість нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 м2, житловою площею 39,1 м2 явно не відповідає її ринковій вартості.

Ч.2 ст.176 ЦПК України встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Вартість квартири в мікрорайоні, де вона розташована за адресою АДРЕСА_2 складає 1 903 500 грн. (про що наявні оголошення про продаж в мережі Інтернет) .

Таким чином, судом попередньо визначається ціна позову в розмірі 951 750 грн., виходячи з позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири, зі сплатою судового збору у розмірі 9 517 грн. 50 коп.

З вирахуванням уже сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2 726 грн., сума судового збору, що підлягає доплаті 6 791 грн. 50 коп.

Крім того, позивачем не викладений зміст позовних вимог.

Позивач звертається з позовними вимогами щодо виділу нерухомого майна, хоча не посилається на докази можливості такого виділу нерухомого мана. Поділ майна та виділ є дві різні позовні вимоги.

Отже, в цій частині позивачу слід уточнити позовні вимоги.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишення позовної заяви без руху з метою належної її оформлення відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням зазначених обставин, залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом шести днів з дня отримання даної ухвали.

У випадку, якщо зазначені недоліки не будуть усунуті в зазначений термін, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Ж.В.Кузіна