Справа № 196/675/25
№ провадження 2/196/706/2025
13 листопада 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
учасники справи та представники:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС",
відповідачка ОСОБА_1 ,
представник відповідачки адвокат Сікорська Ірина Станіславівна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду с-ща Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.02.2024 р. між ТОВ "Макс Кредит" та відповідачкою було укладено кредитний договір № 00-9622450 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 6 500.00 грн.
21.10.2024 р. між ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-9622450 від 12.02.2024 р. у розмірі 43 755.40 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 00-9622450 від 12.02.2024 р. у розмірі 43 755.40 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 150.00 грн., заборгованості по відсоткам 36 605.40грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000.00 грн.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04.07.2025 р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.108-109).
Заочним рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за договором кредитної лінії № №00-9622450 від 12.02.2024 р. в розмірі 43 755.40 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 7 150.00 грн., суми заборгованості за відсотками 36 605.40 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422.40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000, 00 грн., а всього 48 177.80 грн. (сорок вісім тисяч сто сімдесят сім грн. 80 коп.) (а.с.123-126).
Відповідачка ОСОБА_1 звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду по цивільній справі № 196/675/25, яка подана її представником адвокатом Сікорською І.С. (а.с.144-149).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було задоволено, заочне рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2025 року скасовано, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 182-183).
Від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сікорської І.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначила, що будь-які належні докази, які свідчать про те, що договір був підписаний сторонами відсутні.
Паспорт споживчого кредиту та правила кредитування не підписані відповідачкою.
Позивачем не додано доказів укладення договору у виді електронного документа, а саме, не додано доказу про ідентифікацію відповідача, не надано доказів підписання договору електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Позивачем не доведено, що сторони погодили всі істотні умови договору.
Позивач просить стягнути тіло кредиту в розмірі 7 150 грн., при цьому позивачці зазначено про видачу кредиту в розмірі 6 500.00 грн.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження видачі кредитних коштів відповідачці.
Необґрунтованою є вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000.00 грн.
Акт приймання-передачі наданих послуг в матеріалах справи відсутні.
Просить розглянути справу без участі сторони відповідача (а.с. 188-189).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві представник позивача Тараненко А. просив розглянути справу без участі представника (а.с. 2-8, 185).
Відповідачка ОСОБА_1 та представник відповідачки - адвокат Сікорська І.С. у судове засідання не з`явились, у відзиві представник відповідачки просила розглянути справу без участі сторони відповідача (а.с. 188-189).
Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що 12 лютого 2024 року між ТОВ "Макс Кредит" та відповідачкою укладено договір кредитної лінії №00-9622450 (а.с.12-21).
Згідно кредитного договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 6 500.00 грн., тип кредиту - кредитна лінія, цільове призначення - на споживчі потреби; строк дії кредитної лінії 360 календарних днів до 06 лютого 2025 р.; тип процентної ставки- фіксована; стандартна процентна ставка складає 2.47%, знижена процентна ставка становить 0,5%; кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 650.00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити у останній день погашення кредиту; договір укладено в електронній формі; денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 2,5 %; денна процентна ставка у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку дорівнює 2,4%; орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить 931.66%; орієнтована реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату кладення договору становить 880.12%; орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою становить 64 948.00 грн.; орієнтована загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки становить 61 746.75 грн.; усі істотні умови договору , порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення Договору (п.п.1.2-1.9 Договору);
Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6 500.00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п.2.8 Договору).
Дія договору припиняється та договір може бути достроково розірваний у випадках передбачених чинним законодавством та цим Договором (п.7.2.1 Договору).
Пунком 7.20 Договору передбачено графік платежів, згідно якого, сума тіла кредиту за 360 днів становить 6 500.00 грн., проценти за користування кредитом 54 596.75 грн., комісія за надання кредиту 650.00 грн.
Згідно інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн" від 30.10.2024 р. №1289/10 на картку відповідачки НОМЕР_1 перераховано кошти в розмірі 6 500.00 грн., що також підтверджується додатком до інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн" від 30.10.2024 р. №1289/10 (а.с.23-25, 26-28).
Крім того, згідно листа АТ КБ "ПриватБанк" від 17.07.2025 р. №20.1.0.0.0/7-250708/105417-БТ на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ) 12.02.2024 р. перераховано кошти в сумі 6 500.00 грн., що також підтверджується випискою за договором за 12.02.2024 р. (а.с. 114-115).
Тому твердження представника позивачки про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження видачі кредитних коштів відповідачці суд не бере до уваги.
Щодо доводів представника відповідачки - адвоката Сікорської І.С., зазначених у відзиві у відзиві на позов, про те, що паспорт споживчого кредиту та правила кредитування, додані до позовної заяви не підписані відповідачкою та не доведеність позивачем погодження сторонами всіх істотних умов договору, то суд зазначає таке.
Позивач на обґрунтування заявлених позовних вимог не посилається на паспорт споживчого кредиту та правила кредитування. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка нарахована згідно умов такого договору, а не на підставі правил кредитування.
Тому суд не бере до уваги твердження представника позивачки про непідписані позивачкою Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Макс Кредит" як доказ узгодження між сторонами істотних умов договору.
Крім того, щодо паспорту споживчого кредиту, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
З огляду на ці приписи паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).
Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №393/126/20 про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Не підписання паспорту про споживчий кредит не означає не укладення договору про споживчий кредит та недотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».
Таким чином, факт непідписання відповідачкою паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами не погоджено істотні умови договору.
Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит.
21.10.2024 р. між ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "Макс Кредит" передало ТОВ "ФК "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.34-39).
Відповідно до п.2.1 Договору, фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру.
Згідно Акту приймання-передачі до договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників (а.с. 48).
Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 р. позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 43 755.40 грн. за договором кредитної лінії №00-9622450 від 12.02.2024 р. (а.с.40-41).
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 43 755.40 грн. / тіло кредиту 7 150.00 грн., відсотки 36 605.40 грн./
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-9622450 від 12.02.2024 р., вбачається, що відповідачка має заборгованість за кредитним договором у сумі 43 755.40 грн., яка складається з тіла кредиту 6 500.00 грн., суми заборгованості за відсотками 36 605.40 грн., суми заборгованості за комісіями 650.00 грн. (а.с.29-32), що також підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором №00-9622450 від 12.02.2024 р. (а.с. 33).
Тобто, тіло кредиту за кредитним договором №00-9622450 від 12.02.2024 р. становить 6 500.00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" від 30.10.2024 р. №1289/10, згідно якого на картку відповідачки НОМЕР_1 перераховано кошти в розмірі 6 500.00 грн., а також підтверджується додатком до інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн" від 30.10.2024 р. №1289/10 (а.с.23-25, 26-28), листом АТ КБ "ПриватБанк" від 17.07.2025 р. №20.1.0.0.0/7-250708/105417-БТ, випискою за договором за 12.02.2024 р. (а.с. 114-115).
Одноразова комісія за надання кредиту кредитним договором №00-9622450 від 12.02.2024 р. становить 650.00 грн., що передбачено п.1.5 Договору (а.с.12-21).
Сума заборгованості за відсотками станом на 21.10.2024 р. становить 36 605.40 грн. (а.с.29-32).
Тому загальна сума заборгованості за кредитним договором №00-9622450 від 12.02.2024 р., становить 43 755.40 грн., яка складається з тіла кредиту, комісії та відсотків.
Позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 755.40 грн., при цьому помилково врахував суму комісії у розмірі 650.00 грн. у складову тіла кредиту.
Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти. Відповідачка, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, кредитний договір №00-9622450 від 12.02.2024 р. був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів.
Отже, сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики.
Тому доводи представника позивачки щодо відсутності доказів підписання договору електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора та відсутності доказів погодження всі істотних умов договору судом не приймаються.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачкою підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору.
Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачкою умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту, комісії та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни.
Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.
Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.
Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ.
Навіть при умові, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ФК "ЕЙС" (а.с.69-70) підтверджує, що ТОВ «ФК «ЕЙС» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.
Права вимоги за кредитним договором №00-9622450 від 12.02.2024 р., перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».
Всупереч умовам кредитного договору №00-9622450 від 12.02.2024 р., відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ « ФК «Ейс», ні на рахунки попереднього кредитора.
Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений кредитний договір №00-9622450 від 12.02.2024 р., за умовами якого відповідачка зобов`язалась прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти, у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту, відсотків, комісії матеріали справи не містять.
У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 755,40 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000.00 грн. надано договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року (а.с.77-79), додаток 1 до Договору про надання правничої допомоги - протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року (а.с.80), додаткова угода №36 до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року (а.с.74-76), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 Тараненко А.Г. (а.с.72), а також акт прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025 р. (а.с.73), що суперечить твердженню представника відповідачки про те, що до позовної заяви не додано акт-прийому передачі наданих послуг.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представник відповідачки адвокат Сікорська І.С. зазначає, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000.00 грн. є необґрунтованою.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 7 000 грн. є завищеною.
Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Щодо вирішення питання про стягнення витрат на оплату судового збору, суд зазначає таке.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2422.40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 247, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9622450 від 12.02.2024 р. у розмірі 43 755.40 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422.40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000, 00 грн., а всього 48 177.80 грн. (сорок вісім тисяч сто сімдесят сім грн. 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", місцезнаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 18 листопада 2025 року.

Суддя Л.П. Бабічева