Справа № 523/7039/25
Провадження №2/523/4121/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" листопада 2025 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Аліної
за участю секретаря - Томілко М.В.
розглянув в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю, про визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом,-
Позивачка звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, про визнання спадкоємцем в порядку четвертої черги та просить: встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , у період з 2011 року по 16.02.2025року; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом майна, що належало ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову зазначає що, позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб 05.11.1971 року з ОСОБА_2 , переїхала до нього в місто Одесу та почала працювати у проектному інституті Гіпрохіммаш. Спочатку вони мешкали у квартирі батьків ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 та у 1982 році позивачка отримала від держави квартиру з складом родини 2 особи - ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 . В 1993 році квартира була приватизована на двох. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , складається з однієї кімнати загальною площею 34, 57 кв.м.
Покійний чоловік позивачки - ОСОБА_3 все життя пропрацював на Одеському заводі «Нептун» до 2003 року доки не вийшов на пенсію.
24 березня 2011року Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, з одночасним визначеням рівними частки у квартирі АДРЕСА_1 , визнано за сторонами право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 .
Після розірвання шлюбу Позивач з чоловіком ОСОБА_2 продовжували жити у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , піклуючись один про одного, спілкуючись з друзями, ведучі спільне господарство та спільний бюджет, маючи взаємні права та обов`язки, допомагаючи один одному при хворобах.
ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер брат ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ,
У грудні 2024 року ОСОБА_2 невдало впав та зламав собі два ребра.У січні 2025 року ОСОБА_2 почав скаржитись на біль у правому підреберні, він страждав сечікамінною хворобою. У лютому 2025 року ОСОБА_2 поклали у КМП ООКЛ OOP, де він раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від інфаркту.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та нотаріус повідомила, що їй необхідно надати документи що посвідчують родинні відносини з померлим та у разі їх відсутності звернутись до суду за отриманням рішення у порядку спадкування на нерухоме майно.
Позивач проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 з 1971 року, з 1982 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оплачувала комунальні платежі, поточні рахунки на комунальні послуги відкриті на її ім`я.
Факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 по день його смерті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується керуючою компанією «Клевер», що обслуговує будинок АДРЕСА_1 , свідоцтвом про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , договором на поховання ОСОБА_2 .
Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 29.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи на 04.06.2025 року на 09 годин 45 хвилин.
Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 04.06.2025 року витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 04.06.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 07.10.2025 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кривоцюка А.П. про збільшення позовних вимог по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, про визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.
Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кривоцюк А.П. надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовльнити позов у повному обсязі.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які повідомлені судом належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Одеса помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Пересипським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м.Одеса) зроблений актовий запис №129 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6).
24 березня 2011року Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, з одночасним визначеням рівними частки у квартирі АДРЕСА_1 , визнано за сторонами право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 .
Після розірвання шлюбу позивачка з чоловіком ОСОБА_2 продовжували жити у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , піклуючись один про одного, спілкуючись з друзями, вели спільне господарство та спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки, допомали один одному при хворобах.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.
Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Згідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п..
Після смерті ОСОБА_2 , позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., але нотаріус повідомила, що їй необхідно надати документи, що посвідчують родинні відносини з померлим, також у разі їх відсутності звернутись до суду з позовом про спадкування на нерухоме майно.
На виконання ухвали суду до суду надійшли копії спадкової справи № 13/2025 після померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. ( арк.сп.52-67).
Судом встановлено, що позивачка проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , у період з 2011 року по 16.02.2025 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оплачувала комунальні платежі, поточні рахунки на комунальні послуги (а.с.15-22).
Факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 по день його смерті у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою за № 77 від 07.04.2025 року, яка видана Генеральним директором керуючою компанією «Клевер», що обслуговує будинок АДРЕСА_1 ; свідоцтвом про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; договором на поховання ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 самостійно здійснювала поховання померлого, що підтверджується договором замовлення на організацію та проведення поховання від 29.02.2025 року (а.с. 9).
Окрім того, позивачка і надалі продовжує проживати в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , сплачує комунальні платежі та веде господарство.
Верховний Суд неодноразово (зокрема у постановах від 22.04.21 по справі № 438/1456/18, від 07.07.21 по справі № 199/2895/17, від 04.12.23 по справі № 523/4318/21) посилався на відповідні приписи постанов Пленуму Верховного Суду України.
Так, у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У пункті 21 тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім' єю до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК Україничасом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно зі ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з нормами статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) достеменно визначено, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю, про визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом - підлягають задовлоленню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 200, 206, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю, про визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , у період з 2011 року по 16.02.2025року.
Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено та підписано 12.11.2025 року.

Суддя: Аліна С.С.