Провадження № 2/947/5526/25
Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В. розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг підпасав заяву від 07.02.2023р.
Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву, або ж клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися його за зареєстрованим місцем проживання належним чином і до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній», вважається вручені належним чином.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.81ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Банк посилається на існування договірних відносин з відповідачем та на підтвердження укладання кредитного договору ним надана копія заяви від 7.02.2023р. у якій відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, підписавши заяву анкету та Умови та правила надання послуг, у яких визначалися проценти та інші умови.
При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач.
Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.
З наявного у справі розрахунку заборгованості вбачається, що її облік банком здійснювався шляхом окремого обліку заборгованості по тілу кредиту та процентів, які у сумі визначають загальний розмір заборгованості позичальника.
Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З цього приводу Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вказує, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-13,76-89,258-273,280-289 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду упродовж 30 днів з дня його підписання шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя: Я. В. Бескровний