КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року у складі судді Остапчук Т.В.,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима В`ячеславовича,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася у суд із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В.В., у якій просила: визнати незаконними дії приватного виконавця про накладення арешту на кошти боржника від 15 липня 2024 року; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15 липня 2024 року у ВП НОМЕР_2.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 в рамках якого постановою від 15 липня 2024 року було накладено арешт коштів боржника.

Посилаючись на незаконність накладеного арешту, звернулася у суд із вказаною скаргою та просила її задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести постанову про задоволення скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Скаржниця вказує, що 26 квітня 2011 року Печерським районним судом м. Києва по справі №2-882/10 був виконавчий лист про стягнення з неї на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в розмірі 1 758 637 грн 75 коп.

Зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року замінено стягувача по примусовому виконання виконавчих листів, виданих Печерським районним судом м. Києва на ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Посилається на те, що 28 жовтня 2021 року приватним виконавцем Корольовим В.В. було відкрито виконавче провадження № 67306373 і в подальшому накладено арешти на нерухоме майно та банківські рахунки.

22 серпня 2023 року було виявлено листи від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансоа компанія «АЙКВІТАС», а приватний виконавець Корольов В.В. відкрив провадження 15 липня 2024 року за НОМЕР_2.

Проте, звертає увагу суду на те, що приватний виконавець Корольов В.В. стягує кошти у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 15 липня 2024 року на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», хоча права вимоги щодо неї були відступлені ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Вважає, дії приватного виконавця є неправомірними, оскільки він продовжує стягнення коштів на користь неналежного стягувача, що прямо суперечить фактичним обставинам справи та вимогам законодавства. Судом першої інстанції не враховано цю суттєву обставину, що свідчить про неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Посилається на те, що суд не дослідив належним чином, чи було забезпечено належне повідомлення скаржниці, як боржника, про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту.

Крім того, суд першої інстанції не оцінив пропорційність накладення арешту на все майно та банківські рахунки боржника, що є порушенням принципів виконавчого провадження.

Вказано, що скаржниця не працює, являється пенсіонеркою і єдиним джерелом для її існування є пенсійні виплати. Накладення арешту на такі кошти є прямою забороною.

Зазначає, що було неправильно застосовано положення Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку звернення стягнення.

Судом не взято до уваги, що згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України № 1404-VIII, накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках, є забороненим, якщо такі кошти є соціальними виплатами, зокрема пенсіями, що призвело до помилкового висновку.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року - залишити без змін. Зазначає, що ухвалу суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Вважає, що боржниця має на меті ухилитись від виконання порушеного нею кредитного зобов`язання, чим перешкоджає реалізації права стягувача на виконання рішення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належно.

Представниця ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» продала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, у якому вона посилається на погіршення стану здоров`я, що унеможливлює її явку до суду.

Однак вказане клопотання не підтверджено доказами, які вказують на поважність причин неявки скаржниці до суду, а тому задоволенню не підлягає.

Подана також заява про відкладення судового засідання й приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В., яке обґрунтовано тим, що він з 10 листопада 2025 року перебуває у відрядженні у м. Одеса та через відсутність стабільного постачання електроенергії не встигає повернутися до м. Києва до дати призначеного засідання.

Вказана заява також відхиляється судом, оскільки неявка належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.

При цьому приватний виконавець посилаючись на те, що результати розгляду справи мають для нього вагоме значення, не був позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Отже, враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про призначене судове засідання належним чином, колегія суддів вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам відповідає, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Зі справи вбачається, що 08 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-015/002/2008 (а.с. 4-7).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 січня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SR-015/002/2008 за яким поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 її боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі (а.с. 12).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2010 року у справі №2-882/2010, яким було задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-015/002/2008 від 08 січня 2008 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 756 817 грн 75 коп, 1 700 грн судового збору та 120 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового засідання (а.с. 13-14).

На виконання вищезазначеного рішення було видано виконавчі листи №2-822/10 від 26 квітня 2011 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року у справі №757/20825/21-ц замінено стягувача по примусовому виконанню виконавчих листів №2-882/10 виданих Печерським районним судом міста Києва з ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» (а.с. 16).

24 липня 2023 року між ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги та стало кредитором за Кредитним договором та Договором поруки в розмірі Заборгованості по Кредитному договору (а.с. 17-18).

В свою чергу, ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» набуло право вимоги на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року, укладеного з ПАТ «ОТП БАНК».

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. перебуває виконавче провадження № 67312429 від 28 жовтня 2021 року, яке відкрито на підставі виконавчого листа №2-882/10, виданого 26 квітня 2011 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» суми у розмірі 1 756 817 грн 75 коп заборгованості за кредитним договором, 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового засідання.

Також на примусовому виконання у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. перебуває виконавче провадження №67306373 від 28 жовтня 2021 року, яке відкрито на підставі виконавчого листа №2-882/10, виданого 26 квітня 2011 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» суми у розмірі 1 756 817 грн 75 коп заборгованості за кредитним договором, 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового засідання.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2023 року у справі № 757/34623/23-ц було замінено стягувача з у виконавчих провадженнях за виконавчими листами виданими на примусове виконання рішення №2-882/2010 від 26 квітня 2011 року Печерським районним судом міста Києва, з ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» на ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

27 грудня 2023 року Печерським районним судом міста Києва було ухвалено заочне рішення у справі №757/40576/23-ц, яким суд стягнув солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» три проценти річних та інфляційні витрати в сумі 589 137 грн 72 коп (з яких: 3 проценти річних - 153 757 грн 65 грн; інфляційні витрати - 435 380 грн 07 коп) у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № ML-015/002/2008 від 08 січня 2008 року та рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2010 року у справі №2-882/10 та судовий збір у розмірі 8837 грн 07 коп (а.с. 82-87).

На підставі даного рішення, 17 червня 2024 року Печерським районним судом міста Києва було видано виконавчі листи № 757/40576/23-ц про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» три проценти річних та інфляційні витрати в сумі 589 137 грн 72 коп.

15 липня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, боржником за яким є ОСОБА_1 про солідарне стягнення на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» три проценти річних та інфляційні витрати в сумі 589 137 грн 72 коп (з яких: 3 проценти річних - 153 757 грн 65 грн; інфляційні витрати - 435 380 грн 07 коп) у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № ML-015/002/2008 від 08 січня 2008 року та рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2010 року у справі №2-882/10 та судовий збір у розмірі 8837 грн 07 коп (а.с. 99).

Окрім того відповідно до інформації, яка розміщена в підсистемі «Електронний суд» у справі № 757/40576/23-ц 15 липня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим В.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадження № НОМЕР_2.

25 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. про зняття арешту з рахунку спеціального призначення (з картки киянина) й того ж дня постановою знято арешт рахунку боржниці.

За змістом ст. 129,129-1 Конституції України, та відповідно до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Виходячи з наведеного, судовий контроль за виконанням судових рішень при розгляді скарг на дії державного виконавця полягає у перевірці дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, а будь-які спори сторін виконавчого провадження стосовно розміру нарахованої заборгованості по аліментам мають бути розглянуті судом в порядку позовного провадження за зверненням таких осіб.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Звертаючись у суд із скаргою ОСОБА_1 вказує, що дії приватного виконавця Корольова В.В., щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 є неправомірними, оскільки відомості з листа отриманого від ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» про відступлення прав вимоги не співпадають з відомостями викладеними у постанові про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 15 липня 2024 року.

При цьому зазначала, що приватним виконавцем також накладено арешт на її соціальні рахунки, а тому просила скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15 липня 2024 року.

Вирішуючи спір, районний суд виходив з відсутності правових підстав до задоволення скарги ОСОБА_1 .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, оскаржуючи дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до справи вбачається, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулось з запитом до ТОВ «ОПТ ФАКТОРИНГ Україна» і отримало лист-пояснення, у якому було вказано, що в повідомленні про відступлення права вимоги (а.с. 105), яке було направлено на поштову адресу боржника ОСОБА_1 по кредитному договору №ML-015/002/2008 від 08 січня 2008 року наявна технічна помилка (описка) про те, що заборгованість відступлена на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС», а насправді право вимоги по вищевказаному кредитному договору відступлено на ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», код 43453613 (а.с. 136).

Той факт, що право вимоги за кредитним договором №ML-015/002/2008 від 08 січня 2008 року перейшло саме до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» також підтверджується договором факторингу від 23 липня 2023 року, укладеним між ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», а також встановлено ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2023 року у справі №757/34623/23-ц про заміну сторони стягувача за виконавчими листами.

Таким чином розбіжність інформації вказаної в листі про відступлення прав вимоги ТОВ «ОПТ ФАКТОРИНГ Україна» з інформацією викладеною в постанові про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 15 липня 2024 року, стягувачем в якому є ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не є підставою для скасування вказаної постанови та визнання дій приватного виконавця протиправними.

З огляду на зазначене, приватним виконавцем Корольовим В.В. не було допущено порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема статті 26 даного Закону, під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, на підставі виконавчого листа № 757/40576/23-ц виданого Печерським районним судом міста Києва.

Також Патрінець Л.В. стверджує, що приватний виконавець Корольов В.В. порушив її права, оскільки ним було накладено арешт на її рахунок НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», що відкритий для зарахування соціальних виплат.

Як встановлено судом, 25 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного виконавця з проханням зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», зазначаючи, що останній використовується для зарахування соціальних виплат.

На підтвердження надала довідку з АТ «Ощадбанк», в якій зазначено, що даний рахунок є соціальним.

У зв`язку з отриманою інформацією та з метою усунення технічних непогоджень з банком, приватним виконавцем було прийнято постанову про зняття арешту з коштів у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 25 вересня 2024 року, якою знято арешт з рахунку ОСОБА_1 IBAN № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк».

Отже, твердження ОСОБА_1 , що приватним виконавцем Київського міського виконавчого округу було порушено її права не відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів зауважує, що дії приватного виконавця щодо звернення стягнення на нерухоме майно не були предметом оскарження за скаргою на дії приватного виконавця і не впливали на чинність постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

А тому є безпідставними посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 що будинок АДРЕСА_1 , є єдиним житлом для постійного фактичного проживання боржниці, і через дії приватного виконавця вона може лишитися без майна, а отже, без місця проживання.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до задоволення поданої по справі скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

За таких обставин, підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду у вказаному випадку відсутні.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, порушень норм процесуального чи матеріального права, що підстави скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду у вказаному випадку відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: