РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 рокуселище ПетровеСправа № 941/1450/25
Провадження № 2-о/941/58/25

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Больбот А. Ю.

при секретарі - Больбот Т.В.

з участю: представника заявниці - ОСОБА_1

заявниці - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Петрове Олександрійського району Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці в електронній формі, через систему «Електронний суд», звернувся з вищевказаною заявою до суду, мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 вересня 2013 року Серія НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області.

Після смерті матері, ОСОБА_2 звернулась до Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), надавши документи для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Листом-роз`ясненням Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 16.09.2025 № 254/01-16 заявниці роз`яснено порядок оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 та повідомлено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з підстав не подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини у встановлений законодавством строк.

Заявниця вважала, що прийняла спадщину, як спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву про відмову від спадщини не подавала.

У зв`язку з чим виникла необхідність встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем для реалізації права на оформлення спадкового майна. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

В судовому засіданні представник заявника та заявниця заявлені вимоги підтримали повністю.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 вересня 2013 року Серія НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області.

Після смерті матері, ОСОБА_2 звернулась до Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), надавши документи для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Листом-роз`ясненням Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 16.09.2025 № 254/01-16 заявниці роз`яснено порядок оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 та повідомлено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з підстав не подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини у встановлений законодавством строк.

На момент смерті, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 10.07.2025 № 871.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 27.02.2025

№ 2025/00282018, ОСОБА_2 з 23.10.2006 зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 .

При цьому, заявниця ОСОБА_2 , згідно довідки Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 24.09.2025 № 4779/12 на момент смерті ОСОБА_3 , фактично проживала разом за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 1997 року.

Заявниця вважала, що прийняла спадщину, як спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву про відмову від спадщини не подавала.

У зв`язку з чим виникла необхідність встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем для реалізації права на оформлення спадкового майна, тобто факту, що породжує юридичні наслідки.

Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 82810663 від 08.10.2025, інформація про наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня.

Відповідно до положень статтей 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 роз`яснень постанови Пленуму ВерховногоСуду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 статті 1269 Цивільного кодексу України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Підтвердженням спільного проживання заявниці з померлою ОСОБА_3 є довідка Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 24.09.2025 № 4779/12 де зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поховала матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживали разом до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Факти та обставини, викладені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.315 та ст.ст.263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем, матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 21.11.2025.

Суддя А.Ю. Больбот