Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3481/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/3481/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Ломпанія «Кредит - Капітал»

на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Г.

встановив:

У червні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3666436 від 10.06.2021 року в розмірі 47 337,20 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування позову вказував, що 10.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» з однієї сторони, та ОСОБА_1 з другої сторони, було укладено договір про споживчий кредит №3666436 за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

На підставі договору про відступлення права вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3666436 від 10.06.2021 року.

Товариство виконало умови договору, надало відповідачу в користування грошові кошти, натомість відповідач умови кредитного договору не виконує, кредитні кошти в установлений графіком строк не повертає, розмір заборгованості за кредитним договором становить 47 337,20 грн. та складається з: 12 116,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 35 221,20 грн. заборгованості за відсотками, яку просить стягнути на свою користь.

Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3486471 від 09.11.2021 в розмірі тіла кредиту на суму 12 116,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 629,82 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 1 820,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, на підтвердження видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви долучено платіжне доручення про перерахування коштів позичальнику та відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3666436. Відомість про щоденні нарахування та погашення, що є за своєю суттю розрахунком заборгованості, є додатком до поданої Товариством позовної заяви, містить усю необхідну інформацію для того аби ідентифікувати її як таку, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, позивачем було надано копію такого доказу, а саме платіжне доручення про перерахування коштів. Зазначає, що відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. У частині щодо виписок слід зауважити, що виписка по картковому рахунку справді може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Також звертає увагу, що відсотки за користування кредитом були нараховані відповідно до норм законодавства та кредитного договору №3666436, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит, а останній зобов`язався його повернути, сплатити проценти та інші платежі передбачені Договором. Однак суд першої інстанції не дав належної правової оцінки всім поданим доказам у їх сукупності, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 10.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3666436, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п. 1.3 договору кредит надано на строк 30 днів; дата погашення кредиту 10.07.2021. Процентна ставка становить 0,38 % в день та становлять 2280,00 грн., комісія нараховується одноразово у сумі 600,00 грн. (пункти 1.5.1, 15.2 договору) (а.с.15-18).

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису з погодженими умовами кредитування паспортом споживчого кредиту, Додатком № 1 до договору №01126-05/2023, в якому встановлено графік платежів (а.с.14,19-21).

У заяві-анкеті клієнт ОСОБА_1 повідомив ТОВ «Мілоан» інформацію щодо своїх персональних даних, а саме: місце проживання, РНОКПП, номер паспорту, номер телефону, номер платіжної картки (а.с.14).

Згідно з довідкою ТОВ «Мілоан» клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір № 3666436 від 10.06.2021 був ідентифікована товариством за телефоном НОМЕР_2 за допомогою одноразового ідентифікатору F13846, відправленого 10.06.2021 о 16:16 (а.с.21).

Відповідно до копії платіжного доручення № 48438886 від 10.06.2021 ТОВ «Мілоан» було перераховано на виконання договору № 30,00 грн. отримувачу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на картковий рахунок № НОМЕР_3 (а. с. 22).

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 3666436 за ОСОБА_1 за період з 10.06.2021 до 23.09.2021 нараховувались проценти за договором, комісія одноразово та здійснювалися погашення заборгованості (а.с.23-24).

18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуває за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.25-29).

До договору долучено витяг з реєстру боржників, де зазначено, що ОСОБА_1 має борг за договором № 3666436 від 10.06.2021 у розмірі 47 337,20 грн., яка складається з 12 116,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 35 221,20 грн. заборгованості за відсотками; акт приймання-передачі реєстру боржників від 18.10.2021 копію платіжного доручення про перерахування позивачем на користь ТОВ «Мілоан» грошових коштів на виконання договору факторингу № 77-МЛ від 18.10.2021 (а.с.29 зворот, 30).

23.06.2025 позивачем на адресу відповідача направлена досудова вимога про погашення заборгованості за договором № 3666436 у розмірі 47 337,20 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 116,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 25 221,20 грн., районний суд виходив з того, що позивачем не доведено підставності їх нарахування, оскільки відсутність належних розрахунків заборгованості з відміткою про суму відсотків, нарахованих за кожен день користування кредитними коштами, з даними про погашення коштів відповідачем на виконання умов договору, позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування відсотків позивачем, їх відповідність умовам, узгодженим сторонам під час укладання договору, їх нарахування у межах дії договору, тощо.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Судом під час розгляду справи встановлено, що між сторонами склалися договірні правовідносини на підставі кредитного договору № 3666436 від 10.06.2021, який був укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 у електронній формі. Зі змісту договору слідує, що сторони обумовили істотні умови кредитного договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.

Також позивачем доведено виконання ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за договором №3666436 від 10.06.2021 щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі, встановленому договором.

Вказане підтверджується копією платіжного доручення про перерахування на ім`я ОСОБА_1 10.06.2021 коштів у розмірі 20 000,00 грн. на виконання умов договору №3666436, та відомостями, зазначеними у розрахунку ТОВ «Мілоан», про нарахування кредиту та погашення відповідачем як тіла кредиту, так і комісії, відсотків за користування кредитними коштами, тобто фактичне виконання умов договору (а.с.22-23).

Також позивачем доведено набуття права вимоги до відповідача за договором №3666436 від 10.06.2021, про шо свідчить копія договору про набуття права вимоги від 18.10.2021, квитанцій про перерахування коштів на виконання договору, витяг з реєстру боржників, де зазначено суму заборгованості ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 12 116,00 грн. заборгованості за тілом кредиту є вірним.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено підставності нарахування заборгованості за договором № 3666436 від 10.06.2021 в частині відсотків у розмірі 25 221,20 грн.

Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи слідує, що позивачем не надано розрахунок заборгованості відповідача перед первісним кредитором ТОВ «Мілоан».

Долучену до матеріалів справи (а.с.23-24) відомість про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 3666436 відповідачем ОСОБА_1 за період з 10.06.2021 до 23.09.2021, не є розрахунок заборгованості за кредитним зобов`язанням, оскільки у вказаному документі лише зазначено суми нарахування відсотків, суми сплати тіла кредиту, комісії, відсотків. Однак у вказаному документі відсутня інформація про сумарний розмір заборгованості відповідача за кожним з виду платежів станом на 23.09.2023.

Отже відсутність належних розрахунків заборгованості з відміткою про суму відсотків, нарахованих за кожен день користування кредитними коштами, з даними про погашення коштів відповідачем на виконання умов договору позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування відсотків позивачем, їх відповідність умовам, узгодженим сторонам під час укладання договору, їх нарахування у межах дії договору, тощо.

За таких обставин суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Враховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду немає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» залишити без задоволення, а рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2025 року.

Головуючий Судді