Провадження № 22-ц/812/2078/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 листопада 2025 року м. Миколаїв

справа № 484/4584/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Тищук Н.О., Шаманської Н.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого 22 вересня 2025 року під головуванням судді Панькова Д.А., в приміщенні цього ж суду, дата складення повного судового рішення не зазначена, у цивільній справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

В серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" ( далі ТОВ "Коллект Центр") звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позивач зазначав, що 12 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан» або Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі Позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 4431380 (далі - Договір).

Згідно пункту 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у пункті 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до пункту 1.2. Договору сума кредиту становить 7 000,00 грн. Кредит надається строком на 15 днів (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 399,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,38% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно пункту 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок.

Банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши кошти відповідачу по справі.

Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Відповідно до пункту 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Сторонами договору узгоджено, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником кредитодавцем.

Відповідно до пункту 6.3. Договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 цього Закону).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

13 січня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 4431380.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр" відповідно договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги, в тому числі за кредитним договором № 4431380 від 12 жовтня 2021 року, який був укладений між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договором №4431380.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює погашення по кредиту, відсоткам за користування кредитом, станом на день формування позовної заяви має заборгованість у розмірі 41233,56 грн, з яких: 6650 грн заборгованість за тілом кредиту, 34373,56 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 210 грн. - заборгованість за комісіями, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2025 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" заборгованість за договором № 4431380 від 12 жовтня 2021 року в розмірі 41233,56 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 6650,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 34373,56 грн., заборгованість за комісіями 210,00 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн., а всього 59655 грн. 96 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підписання ОСОБА_1 кредитного договору свідчить про те, що останній всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідачем ОСОБА_1 не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також належних та допустимих доказів в спростування його доводів, тож суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного кредитного договору, та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Що стосується суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 грн, то з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, не надання належної оцінки усім доводам та доказам, порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" заборгованість у розмірі 7259 грн., що складається з: 6650 грн.- заборгованість за основним боргом, 399 грн. заборгованість за відсотками та 210 грн.- заборгованість за комісіями. Здійснити розподіл судових витрат.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи правові висновки Верховного Суду (постанова від 28 березня 2018 року справа №444/9519/12) стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 12 жовтня 2021 року по 27 жовтня 2021 року. Починаючи з 28 жовтня 2021 року позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України.

Вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період з 05 січня 2024 року по 03 лютого 2024 року, а саме 7000 грн. х 15 днів х 0,38% =399 грн.

Зазначає, що нарахований розмір відсотків 34 373,56 грн. є непропорційно великою сумою компенсації та суперечить вимогам законодавства. Розмір відсотків за порушення строків повернення кредиту має ознаки несправедливого у розумінні пункту 5 частини 3 статті 18 закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Що стосується заявленого розміру витрат на правову допомогу то він не є пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін. Матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Крім того, слід критично сприймати деякі пункти Акту №12 про надання юридичної допомоги від 31 липня 2025 року, зокрема вартість надання усної консультації з вивчення документів у розмірі 4000 грн.

Апелянт вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн. є завищеними, враховуючи виконану роботу адвокатом, критерії реальності адвокатських витрат.

Узагальненні доводи інших учасників справи

На вказану апеляційну скаргу ТОВ "Коллект Центр" надало відзив, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим. Зазначає, що відповідачем було укладено кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання договору, відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків.

Згідно договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання за ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту укладення договору не скористався.

Водночас, відповідач у встановлений строк кредитування не повернув кошти, а тому зобов`язаний нести наслідки невиконання зобов`язання, передбачені в вищезазначеному кредитному договорі. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Правова допомога, надана позивачу, була документально підтверджена, її розмір є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Зворотного відповідачем не доведено.

До апеляційного суду надійшло також клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. При цьому заявник посилається на положення частини 5 статті 279 ЦПК України, за якою, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

За положеннями частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з наведеного, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи, крім справ з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які розглядаються без повідомлення учасників справи та тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, а підлягають розгляду у порядку загального позовного провадження.

Отже, із системного аналізу положень статей 368, 369 ЦПК України вбачається, що клопотання однієї із сторін не може вважатись достатньою підставою для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки, оскаржуване рішення суду постановлене у справі з ціною позову 41233,56 грн, яка є меншою ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог частини 1 статті 369 ЦПК України.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалено за відсутності учасників справи, повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року, датою ухвалення рішення є 24 листопада 2025 року.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Позиція апеляційного суду

Судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створив анкету-заяву на кредит № 4431380, за якою того ж дня погоджено надання кредиту в розмірі 7 000 грн. (а.с.30)

Того ж дня між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4431380 з використанням електронного підпису, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 15 днів з 12 жовтня 2021 року та з кінцевим терміном повернення 27 жовтня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 399,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,38 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.6. договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту становить 210.00 грн., яка нараховується за ставкою 3% від суми кредиту одноразово.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1. Договору).

Відповідно до пункту 4.2. договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Договір та анкета-заява на кредит підписані електронними підписами Товариства та ОСОБА_1 , що відповідає як умовам цього Договору, так і статтям 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Договір № 4431380 про надання кредиту та додатки до нього, зокрема графік платежів за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «F50384» (а.с.36).

Перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується довідкою ( а.с.37).

Також сторони погодили графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с.13).

Із відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» видно, що ОСОБА_1 12 жовтня 2021 року надано кредит в розмірі 7000 грн., нараховано комісію за оформлення кредиту 210 грн. В період з 13 жовтня 2021 року по 26 жовтня 2021 року здійснювалось щоденне нарахування відсотків в розмірі 26,60 грн. відповідно до пункту 1.5.2 договору; 26 жовтня 2021 року відповідачем сплачено 350 грн. комісії за пролонгацію, 350 грн. тіла кредиту, 116 грн. процентів по кредиту, а позивачем нараховано 350 грн комісії за пролонгацію, з 27 жовтня 2021 року по 03 листопада 2021 року - щоденне нарахування відсотків в розмірі 25,27 грн. відповідно до пунктів 1.5.2, 2.3.1.1 договору, а з 04 листопада 2021 року по 02 січня 2022 року - щоденне нарахування відсотків в розмірі 332,50 грн. відповідно до пунктів 1.6, 2.3.1.2 (а.с. 61-62)

13 січня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 ( а.с.89-93).

Як видно із розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року за відповідачем значилась заборгованість по основній сумі кредиту 6650 грн., по відсоткам на дату відступлення права вимоги в розмірі 20408,56 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору в розмірі 13965 грн., заборгованість з комісії в розмірі 210 грн, загальна сума 41233,56 грн (а.с.63).

10 січня 2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр" згідно Договору №10-01/2023 про відступлення(купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за кредитним договором № 4431380 від 12 жовтня 2021 року, який був укладений між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 (а.с.65-70)

Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 41233,56 грн., з яких: 6650 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 34373,56 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 210 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями (а.с.88).

За розрахунком позивача, станом на 21 липня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 41233,56 грн, яка складається із 6650 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 34373,56 грн. сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 210 грн. сума заборгованості за комісіями (а.с.64)

Обставини укладення з ТОВ «Мілоан» 12 жовтня 2021 року договору про споживчий кредит № 4431380 та набуття ТОВ "Коллект Центр" права грошової вимоги за цим договором відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечував.

Водночас, заперечуючи проти задоволення вимог позивача про стягнення боргу у розмірі 41233,56 грн., ОСОБА_1 визнав, що заборгованість складає 7259 грн., з яких: 6650 грн.- заборгованість за основним боргом, 399 грн. заборгованість за відсотками та 210 грн.- заборгованість за комісіями, яку він просив стягнути з нього на користь позивача, посилаючись на те, що позивач не мав права нараховувати відсотки понад строк кредитування 15 днів.

Колегія суддів з цими твердженнями частково погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 34373,56 грн.

Як видно із розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року товариство нарахувало заборгованість за спірним кредитом: по тілу кредиту 6650 грн, по відсоткам станом на дату відступлення права вимоги в розмірі 20408,56 грн, комісію 210 грн., а також нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 13 січня 2022 по 23 лютого 2022 в розмірі 13965 грн., а всього на загальну суму 41 233,56 грн.

Щодо посилань апелянта про те, що судом незаконно було стягнуто відсотки за користування кредитом після закінчення строку договору, а саме після 27 жовтня 2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно укладеного між сторонами договору кредит у сумі 7000,00 грн. було надано відповідачу строком на 15 днів до 27 жовтня 2021 року.

При цьому пунктом 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

За пунктом 2.3.1. Договору продовження вказаного в п. 1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:

2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Строк продовження, днівмаксимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту
33.00
75.00
15 10.00

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

Згідно з пунктом 2.3.1.2 Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у пункті 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Отже період нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування, тобто 15 днів + (3/7/15 днів (пільгової пролонгації) + 60 днів (пролонгація на стандартних умовах), відповідає умовам пункту 2.3.1. вказаного Договору.

Тому, з урахуванням сплати відповідачем 26 жовтня 2021 року частини тіла кредиту, процентів та комісії за пролонгацію, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення (а.с. 61-62), з 27 жовтня 2021 року, відбулась пролонгація строку кредитування на пільгових умовах, як передбачено пунктом 2.3.1.1 Договору.

Водночас, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 3 листопада 2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено пунктом 2.3.1.2 Договору.

Відтак, з урахуванням строку кредитування (15 днів), пільгової пролонгації (7) та пролонгації на стандартних умовах (60 днів), термін користування кредитними грошима розпочався 12 жовтня 2021 року та закінчився 2 січня 2022 року, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Апеляційний суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» вправі вимагати від відповідача сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом згідно договору №4431380 від 12 жовтня 2021 року, яка нарахована первісним кредитором ТОВ «Мілоан» станом на дату відступлення ним права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» (яке в свою чергу відступило права вимоги ТОВ «Коллект Центр»).

Нарахувавши відсотки за користування кредитом після отримання прав вимоги від первісного кредитора, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вийшло за межі узгодженого сторонами кредитного договору строку.

А тому, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів за період з 13 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими.

Водночас, наведені апелянтом підстави для зменшення розміру стягнутих процентів в межах строку кредитування 15 днів відсутні.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то колегія суддів вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №4431380 від 12 жовтня 2021 року у загальному розмірі 27268,56 грн., що складається із: 6650 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20408,56 грн.- заборгованість за відсотками, 210 грн. заборгованість по комісії.

Інші розрахунки здійснені після відступлення права вимоги та поза межами строків кредитування, а тому судом до уваги не приймаються, у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки у визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, рішення суду підлягає зміні на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, зі зменшенням розміру стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором №4431380 від 12 жовтня 2021 року з 41233,56 грн до 27268,56 грн

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Указана судова практика є незмінною.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81ЦПК України).

В позовній заяві позивач просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн., яка була надана згідно договору про надання правової допомоги №01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», 01 липня 2024 року (а.с. 22).

На обґрунтування таких витрат надано заявку на надання юридичної допомоги №514 від 01 липня 2025 року та витяг з Акту №12 про надання юридичної допомоги від 31 липня 2025 року

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №514 від 01 липня 2025 року сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : 1) надання усної консультації з вивченням документів - 4000 грн.; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12000 грн.

Відповідно до витягу з Акту №12 про надання юридичної допомоги від 31 липня 2025 року сторонами погоджено надання наступних послуг: 1) надання усної консультації з вивченням документів (2 години) - 4000 грн.; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 години) - 12000 грн.

Заперечуючи щодо стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача зазначав про непропорційність розміру на правову допомогу, заявлений позивачем, до предмету спору з урахуванням ціни позову. Також посилався на невелику кількість документів, які збирались та досліджувались адвокатом, що не потребувало значного часу, незначну складність спору, враховуючи сталу судову практику по даній категорії справ.

Взявши до уваги доводи (заперечення) представника відповідача щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що сума правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 16000 грн. є не співмірною із складністю справи та наданими адвокатським об`єднанням послугами, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерію розумності їх розміру, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат стягувача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, до 4000 грн. від попередньо заявленої суми.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), а також постанові Верховного Суду від 24 березня 2023 року у справі № 484/449/22.

Також такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, на які посилається представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу.

Водночас, враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, змінив оскаржуване рішення суду, задовольнив позовні вимоги позивача частково на 66,13%, а також зменшив витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, то наявні підстави для нового розподілу судових витрат.

Враховуючи розмір судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в суді першої інстанції (2422,40 грн.) та відповідача при подачі апеляційної скарги (3633,60 грн.), а також пропорційність задоволених позовних вимог (66,13%) та задоволених вимог апеляційної скарги ( 41,1%), відповідач за розгляд справи в суді першої інстанції має відшкодувати позивачу 1601,93 грн судового збору та 2645,20 грн. (4000*66,13%) витрат на правову допомогу, а позивач відшкодувати відповідачу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1493,41 грн судового збору.

Згідно з вимогою частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вимоги цієї статті, колегія суддів остаточно визначає розрахунок судових витрат по справі у сумі 2753,72 ((1601,93 + 2645,20) 1493,41) грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2025 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №4431380 від 12 жовтня 2021 року в розмірі 27268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) гривен 56 коп. та 2753 (дві тисячі сімсот п`ятдесят три) гривни 72 копійки судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
Судді: Н.О. Тищук Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.