Справа № 136/1141/25
Провадження № 22-ц/801/2270/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Присяжний О. І.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокуСправа № 136/1141/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Оніщука В.В., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О.,

розглянув (в режимі відеоконференції) у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 136/1141/25 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницького області Думанської Аліни Леонідівни щодо виконання рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2024,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Липовецького районного суду Винницької області від 2.09.2025, постановлену у складі судді Присяжного О.І. в приміщенні суду в м. Липовець, повний текст ухвали складено 8.09.2025, -

в с т а н о в и в :

18.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою (вх № 5390) на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницького області Думанської А.Л. щодо виконання рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2024, в якій просила зупинити дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницького області Думанської А. Л. знявши з арешту кошти електронних грошей.

Скарга обґрунтована тим, що 10.06.2025 ОСОБА_1 отримано рекомендований лист від приватного виконавця виконавчого округу Вінницького області Думанської А.Л. з наступними документами, які містять граматичні та арифметичні помилки: (1) повідомлення про арешт коштів електронних грошей боржника з постановою від 5.06.2025; (2) постанову про стягнення з боржника основної винагороди; (3) постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та його відкриття, що стає підставою стягнення заборгованості на суму 10776,19 грн.

Зазначає, що приватний виконавець мав попередити її про здійснення відповідних стягнень з метою надання їй можливості виконати рішення суду у добровільному порядку, за призначеним на те часом (терміном); встановивши їй можливість для погашення заборгованості, виходячи з доходів боржниці-пенсіонера, не запропоновано їй реструктуризувати заборгованість, а також не враховано відсутність належних договірних документів на підставі яких було нараховано заборгованість, яка підлягає стягненню. Враховуючи зазначене є передчасним здійснення стягнення, чим порушуються її права та інтереси, сума яка стягується підлягає врегулюванню, а тому наявні підстави для зупинення дій приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Думанської А.Л. знявши з арешту кошти електронних грошей.

1.07.2025 від скаржниці надійшло клопотання про здійснення зняття арешту з її рахунку для здійснення виплат соціального характеру, а саме отримання аліментів, який відкритий в АТ «Ощадбанк». В подальшому, у своїх письмових заявах та клопотаннях від 17.07.2025, 29.07.2025 та 20.08.2025, скаржниця повторно звертала увагу суду на протиправні дій приватного виконавця Думанської А.Л. стосовно накладення і не зняття арешту, а також стягнення коштів з належного їй рахунку в АТ «Ощадбанк», що змусило її написати відповідну скаргу до органів прокуратури та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З цих підстав боржниця просила скаргу задовольнити.

Ухвалою Липовецького районного суду Винницької області від 2.09.2025 в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницького області Думанської А.Л. щодо виконання рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2024, відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу (вх № 10822, клопотання вх № 11336 від 8.10.2025), в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності приватного виконавця; судом не взято до уваги граматичні та арифметичні помилки виконавця.

22.10.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 11905) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (далі ТОВ «Вінницягаз Збут») в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

23.10.2025 до апеляційного суду надійшов відзив (вх № 11960) приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Думанської А.Л., в інтересах якої діє представник Савицька С.В., в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

29.10.2025 до апеляційного суду надійшли заперечення (вх № 12165) Сологуб М.В. на відзив ТОВ «Вінницягаз Збут».

У судовому засіданні Сологуб М.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Вінницького області Думанська А.Л - Савицька С.В. в судовому засідання заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника приватного виконавця Савицької С.В., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено, що 5.06.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Думанською А.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа № 136/1644/23, виданого 19.02.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області про тягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 1.01.2022 по 1.05.2022 в сумі 10776,19 грн, винесено постанови у ВП № 78295524 про :

(1) накладення арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, становить 12157,80 грн. /а. с. 4-5/.

(2) стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 1077,61 грн /а. с. 6/.

(3) визначення для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження : плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн; винесення постанови про відкриття провадження виконавчого провадження 90,3 грн; винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 134,38 грн; винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 5,16 грн; винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 5,16 грн. Загальна сума мінімальних витрат 304 грн /а. с. 7 зворотна сторона 8/;

(4) відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 136/1644/23

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 23.06.2025 ТВБВ № 10001/0129 повідомлено, що у клієнта ОСОБА_1 відкритий соціальний рахунок, НОМЕР_1 /а. с. 23-24/.

24.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Думанської А.Л. із заявою про розблокування її рахунку у АТ «Ощадбанк», оскільки він є соціальним, надавши відповідні підтверджувальні документи /а. с. 61, 62/.

Дана заява надійшла до приватного виконавця 01.07.2025 і того ж дня приватним виконавцем, у відповідності до вище вказаних положень законодавства, було винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника /а. с. 64/.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що скарга є необґрунтованою, а тому відсутні правові підстави для її задоволення.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення скарги зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У встановлених законом випадках, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на приватних виконавців, які під час здійснення професійної діяльності керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону (частина перша статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до положень частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виключно за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною), а отже твердження ОСОБА_1 про незаконність дій приватного виконавця Думанської А.Л. щодо ненадання їй, як боржнику, строку на добровільне виконання рішення суду про стягнення з неї коштів є безпідставними та такими, що суперечать положенням чинного законодавства.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Дії приватного виконавця Думанської А.Л. щодо винесення постанови від 5.06.2025 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 відповідають вимогам чинного законодавства.

Суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що твердження ОСОБА_1 про неправомірність накладення приватним виконавцем постановою від 5.06.2025 арешту на її рахунок в АТ «Ощадбанк», на який їй надходять аліменти, спростовується тим, що у постанові від 5.06.2025 ВП № 78295524 про арешт коштів боржника зазначено про накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику /а.с. 44/.

Частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини .

Колегія суддів звертає увагу, що ЗУ «Про виконавче провадження» не покладає на виконавця обов`язку здійснювати попереднє дослідження цільового призначення кожного банківського рахунку боржника до накладення арешту.

Частина 3 ст. 52 указаного Закону такий обов`язок покладає на банк саме він повинен перевірити, чи підпадає рахунок під спеціальний режим, і в разі виявлення цільового призначення , яке виключає арешт коштів, зобов`язаний повідомити виконавця та повернути постанову про арешт коштів боржника без виконання.

Водночас обов`язок виконавця полягає у знятті арешту з коштів на рахунку боржника саме за умови надання документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, банком або боржником.

24.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Думанської А.Л. із заявою про розблокування її рахунку у АТ «Ощадбанк», оскільки він є соціальним, надавши відповідні підтверджувальні документи /а. с. 61 -62/, яка надійшла до приватного виконавця 1.07.2025.

Згідно з частиною другою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

1.07.2025 приватним виконавцем Думанською А.Л. винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника. У постанові зазначено, що інформація щодо цільового призначення рахунку : НОМЕР_1 відкритого в АТ «Ощадбанк», що використовуються з цільовим призначенням зарахування соціальних виплат надано боржником після винесення приватним виконавцем постанови про арешт коштів. Таким чином, правові підстави подальшого арешту рахунку відсутні. /а. с. 64/.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність протиправності дій приватного виконавця Думанської А.Л. під час винесення 5.06.2025 постанови про арешт коштів боржника.

Суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про необґрунтованість також вимог скаржника про необхідність зупинення виконавчого провадження до вирішення питання про правомірність нарахування їй заборгованості ТОВ «Вінницягаз Збут».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено випадки за яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

ОСОБА_1 не доведено наявність правових підстав для зупинення виконавчого провадження № 78295524 та протиправність дій приватного виконавця.

Наявність у процесуальних документах приватного виконавця Думанської А.Л. граматичних та арифметичних помилок, не є підставою для визнання таких документів протиправними та такими, що не підлягають подальшому виконанню. Крім цього, із інформації про виконавче провадження № 78295524 вбачається, що постановою приватного виконавця Думанської А.Л. виправлено помилку у процесуальних документам зазначено вірне «стягнути» /а. с. 168-169/.

ОСОБА_1 не доведено порушено її прав приватним виконавцем Думанською А.Л..

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Думанської А.Л.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Липовецького районного суду Винницької області від 2.09.2025 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 17.11.2025.