РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1468/25

Провадження №2/568/550/25

18 листопада 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши матеріали цивільної справи №568/1468/25

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 58881,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 09.05.2016 року по 12.05.2021 року. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.05.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно судового наказу Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.07.2023 р. у справі №568/968/23 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 17.07.2023 року. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей, яка станом на квітень 2025 року складає 58881,44 грн. В зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, позивачка звернулась до суду із вимогою про стягнення пені за прострочене зобов`язання у розмірі 58881,44 грн, що є не більше 100% заборгованості.

Ухвалою від 10.09.2025 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Поштове повідомлення направлене за місцем реєстрації відповідача, повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою».

Суд враховує, що помітки пошти «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки; (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, викликав відповідача до суду здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та телефонограммою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявки у судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

09.05.2016 р. Березинівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.08.2016 р. батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.2017 р. батьками ОСОБА_4 записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14).

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.05.2021 р. у справі №568/1286/19 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 17).

На підставі судового наказу Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.07.2023 року по справі №568/968/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07.07.2023 р. і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 18).

23.08.2023 року на виконання судового наказу, головним державним виконавцем Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП №72603876 (а.с. 19).

З довідки-розрахунку від 08.05.2025 року складеного головним державним виконавцем Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що внаслідок невиконання відповідачем судового наказу Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року станом на квітня 2025 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей за період з липня 2023 року по квітень 2025 року в розмірі 58881,44 грн.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення пені нарахованої на заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 17.07.2023 р. по 31.07.2025 р. в сумі 58881,44 грн.

Частиною 7 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Матеріали справи не містять доказів, що стороною відповідача був оскаржений розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем.

Відповідних даних щодо незгоди з наданим розрахунком заборгованості по сплаті аліментів або власного розрахунку, ОСОБА_2 надано не було.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц

Враховуючи, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей не надано, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

З розрахунку позивача вбачається, що ним нараховано пеню за місячним платежем, а саме: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць помножина на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти на дочку, до дня звернення в суд з цим позовом та помножини на 1%.

Здійснивши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний позивачем період становить 297387,42 грн., що перевищує загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів в сумі 58881,44 грн.. Проте, позивач у позовній заяві, посилаючись на те, що розмір пені за прострочення сплати аліментів значно перевищує загальну суму заборгованості, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі загальної суми заборгованості по аліментах 58881,44 гривень, що становить 100 відсотків заборгованості.

Оскільки, факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на квітень 2025 року в сумі 58881,44 гривень підтверджується належними доказами і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період, суд дійшов висновку, про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 58881,44 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Установлено, що в позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн..

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги від 29.08.2025 р., акт наданих послуг, ордер на надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.08.2025 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Романчук І.І. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 24).

Умовами договору передбачено, що клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу по представництву інтересів клієнта в справі щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів (п. 1.1).

Відповідно до п 7.1 Договору, за надання адвокатом правничої допомоги по справі, клієнт сплачує гонорар в розмірі визначеному додатковою угодою.

Згідно акту наданих послуг від 01.09.2025 року адвокатом Романчук І.І. надані юридичні послуги: складання позовної заяви, вартість послуги 5000 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Суд вважає, що вартість адвокатських послуг за складання позову в сумі 5000 грн. є завищеною у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в суді першої інстанції є неспівмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт та ціною позову.

З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в сумі 58881,44 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення виготовлений 24.11.2025 р.

Суддя А.О. Сільман