Справа № 392/2091/24
Провадження № 2/392/301/25
13 листопада 2025 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:
Головуючої: судді Кавун Т.В.,
секретар Стець Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в гуртожиткута зняття з реєстрації місця проживання,
05.12.2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» заснований на державній формі власності у відповідності до постанови Ради Міністрів СРСР від 24.07.1951 за №2659-1287 та наказу Другого головного управління при Раді Міністрів СРСР від 01.08.1951 за №3 і підпорядковане Міністерству енергетики та вугільної промисловості України.
Кабінетом Міністрів України 09.06.2000 за №256-р затверджено поданий Мінпаливенерго проект будівництва «Підприємства на базі Новокостянтинівського родовища уранових руд Східного гірничо-збагачувального комбінату», який розроблено Українським науково-дослідним і проектно-вишукувальним інститутом промислової технології та рекомендований до затвердження Центральною службою Укрінвестекспертизи.
До структури ДП «Схід ГЗК» як відокремлений структурний підрозділ без права юридичної особи входить Новокостянтинівська шахта, яка діє відповідно до «Положення про відокремлений підрозділ Новокостянтинівська шахта». На балансі Новокостянтинівської шахти обліковується відомчий гуртожиток.
До об`єктів проекту будівництва ввійшло житло та інші об`єкти соціальної сфери, до яких також віднесено і відомчий гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 .
На даний час в одній частині гуртожитку тривають ремонтні роботи з реконструкції, в іншій частині гуртожитку проживають його мешканці - як працівники Новокостянтинівської шахти, так і інші.
09.06.2004 за зверненням Маловисківської Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві України в Кіровоградській області (вх. №412) до ДП «Схід ГЗК» ОСОБА_1 21.07.2004 надано кімнату в гуртожитку Підприємства за сімейними обставинами, у зв`язку з чим 03.11.2004 було підписано договір найму житла за № 5, згідно із яким в гуртожитку Новокостянтинівської шахти для тимчасового проживання надавалась кімната № НОМЕР_1 .
Договір було укладено строком на 2 роки, після перебігу строку дії договору ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 продовжували проживати, на що підприємство не заперечувало, новий договір найму житла не укладався.
У зв`язку з ремонтними роботами з реконструкції гуртожитку, адміністрацією підприємства мешканців гуртожитку було переселено в інші кімнати, в тому числі було переселено у 2015 році і відповідачів - до кімнати № НОМЕР_2 .
За проживання в гуртожитку та користування комунальними послугами відповідачам за особовим рахунком № НОМЕР_3 ОСОБА_1 нараховувалась відповідна плата, яку ОСОБА_1 сплачувала частково. У зв`язку із цим, підприємство двічі зверталось до Маловисківського районного суду Кіровоградської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ..
В жовтні 2009 році підприємством було подано позовну заяву до суду про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 1 479,36 грн. Станом на 01.09.2009 яку в примусовому порядку було стягнуто Маловисківським відділенням Державної виконавчої служби згідно із рішенням Маловисківського районного суду в справі № 2-1151/2009.
25.12.2012 підприємство зверталось до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за проживання в гуртожитку на суму 4 397,23 грн та з вимогою про виселення ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 з гуртожитку. Маловисківським районним судом за поданим позовом було відкрито цивільну справу №2-392/7/2013-ц.
Сторонами було укладено у справі мирову угоду. Умови мирової угоди сторонами виконані, підприємство пішло на поступки відповідачам і не дивлячись на те, що ОСОБА_1 припинила свої трудові відносини з Фондом. Підприємство надалі надавало згоду відповідачам на проживання в гуртожитку.
У відповідності до затвердженої мирової угоди у справі №2-392/7/2013-ц ДП «Схід ГЗК» залишено позовні вимоги в частині виселення з гуртожитку без розгляду, ОСОБА_1 зобов`язувалась сплатити до 31.03.2013 суму боргу та судові витрати за подання позову підприємством до суду. Борг було погашено, судовий збір сплачено.
Натомість, станом на 01.12.2024 за користування комунальними послугами та проживання в гуртожитку ОСОБА_1 та її сином здійснено часткову оплату, у зв`язку з чим виникла заборгованість, перед підприємством за користування комунальними послугами та проживання в гуртожитку налічується дебіторська заборгованість в сумі 18 237,73 грн, яка фактично виникла з січня 2016 року.
З боку відповідачів не вживалися відповідні заходи з повного погашення боргу, ними систематично не здійснювалася оплата за комунальні послуги та за проживання в гуртожитку із відповідними нарахуваннями в місяці, що є прямим порушенням встановлених внутрішніх правил та положення про проживання в гуртожитку - Тимчасове положення про порядок поселення та виселення з гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК», Тимчасові правила внутрішнього розпорядку гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК». Відповідачі були усно неодноразово попереджені про те, що порушують внутрішні вимоги для проживання мешканців гуртожитку і що за систематичне невиконання яких їх буде виселено.
Попередження як усні так і письмові відповідачами проігноровані. Останнє попередження-вимога від 26.06.2018 за №15-03/1765 про наявність заборгованості в сумі 12 168,32 грн та негайної оплати боргу була вручена ОСОБА_2 , який з нею ознайомився але про отримання вимоги відмовився підписуватись, про що присутніми було складено акт від 06.07.2018.
Згідно з змістом попередження-вимоги підприємством ставилась вимога про негайне погашення заборгованості за проживання відповідачів в гуртожитку, а в разі відсутності оплати з боку відповідачів підприємство вимушене буде ставити питання про їх виселення.
Попередження-вимога залишена без розгляду та задоволення у зв`язку з чим підприємством письмово 27.08.2018 направило повідомлення за №15-02/2353 про розірвання договору найму та вивільнення кімнати. За змістом якої, відповідачів повідомлено про те, що ДП «Схід ГЗК» не має наміру продовжувати договірні відносини щодо надання у тимчасовий найм житлового приміщення в відомчому гуртожитку і тому вимагає вивільнити 26.10.2018 житло. У зв`язку з цим, поставлено вимогу здійснити остаточний розрахунок станом на 26.10.2018 року за проживання в гуртожитку та користування комунальними послугами; сплатити заборгованість в разі завдання шкоди майну підприємства (інвентар, житлове приміщення, тощо); 26.10.2018 звільнити і здати кімнату № НОМЕР_2 та передати наданий в користування інвентар завідувачу гуртожитку.
Повідомлення не було вручено з причин відмови ОСОБА_2 його отримати, про що було складено акт, ОСОБА_1 була відсутня у гуртожитку. За телефонною розмовою з ОСОБА_2 , він виявляв бажання далі проживати у гуртожитку і що борг буде ним поступово погашатися, його мати ОСОБА_1 вже тривалий час не проживає в гуртожитку, конкретно з якого періоду ним не було повідомлено, але вказано що з весни 2013 року.
За інформацією завідуючої гуртожитком, ОСОБА_2 не проживає в гуртожитку з 25 вересня 2021 року.
З метою дотримання мешканцями гуртожитку внутрішніх та встановлених згідно із законодавством вимог на підприємстві згідно із наказом від 12.07.2011 за № 314 затверджено та введено в дію Тимчасове положення про порядок поселення та виселення з гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» та Тимчасові правила внутрішнього розпорядку гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК». З даними документами ОСОБА_1 ознайомлена під підпис 21.07.2011 (№ 28 запису в журналі), що підтверджує про згоду щодо виконання встановлених вимог.
Житлове приміщення не звільнено відповідачами, у кімнаті залишені їх особисті речі, ОСОБА_1 більше 10 років, а ОСОБА_2 більше як 3,5 роки не проживають у гуртожитку без поважних причин, інтересу до кімнати тривалий час з 2021 року, не проявляють, про поважні причини відсутності не повідомляли керівництво.
ОСОБА_1 за відомостями які має підприємство, зареєстрована у відомчому гуртожитку АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .
Фактична реєстрація ОСОБА_1 у кімнаті відомчого гуртожитку та не звільнення кімнати в гуртожитку створює перешкоди в оформленні правовстановлюючих документів підприємства, а також позбавляє права користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Факт часткової сплати за житлово-комунальні послуги до 2021 року доводить, що відповідачі не втрачали інтерес до спірного жилого приміщення, хоча і постійно не проживали у гуртожитку.
Тому, просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ДП «Схід ГЗК» заборгованість з січня 2016 року за користування комунальними послугами та за проживання у гуртожитку в сумі 18 237,73 гривень, визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнатою № НОМЕР_2 у відомчому гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» та зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою кімната НОМЕР_1 у відкритому гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» по АДРЕСА_1 .
Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи у їх відсутність не подали, тому суд вважає за можливе справу розглянути у їх відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.
03.11.2004 між ДП «Схід ГЗК» в особі начальника Новокостянтинівської шахти та ОСОБА_1 укладено договір № 5 найму житлового приміщення за умовами якого наймодавець надає наймачу в гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» у тимчасове користування житло - кімнату № НОМЕР_1 .
Відповідно до умов зазначеного договору наймач кімнати зобов`язується вносити оплату за житлове приміщення і послуги на розрахунковий рахунок власника не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем.
У разі заборгованості оплати за житлове приміщення більше 2-ох місяців, припинити надання комунальних послуг наймачу до погашення заборгованості. При відмовіу погошені заборгованості, договір розривається в місячний термін, заборгованість стягується у встановленому законом порядку.
Розривати достроково в судовому порядку діючий договір без надання іншого житлового приміщення, якщо наймач чи члени його сім`ї пошкоджують житлове приміщення, обладнання, комунікації, порушують правила гуртожитку.
Строк дії договору два роки з моменту підписання сторонами.
З метою дотримання мешканцями гуртожитку внутрішніх та встановлених згідно із законодавством вимог згідно із наказом від 12.07.2011 за №314 затверджено та введено в дію «Тимчасове положення про порядок поселення та виселення з гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» та «Тимчасові правила внутрішнього розпорядку гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК». З даними документами ОСОБА_1 ознайомлена під підпис 21.07.2011 року (№26 запису в журналі).
Згідно ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2013 визнано укладену між Державним підприємством Східний гірничо-збагачувальний комбінат та ОСОБА_1 мирову угоду, відповідно до якої, Державне підприємство Східний гірничо-збагачувальний комбінат, залишає без розгляду позовні вимоги до ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , про виселення з гуртожитку та стягнення заборгованості в сумі 4 397.23 грн. ОСОБА_1 зобов`язується в строк до 31 березня 2013 року сплатити на користь ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат 4611.83 грн, що складається з 4397.23 грн заборгованість за проживання в гуртожитку та комунальні послуги станом на 01.12.2012 року; 214.60 грн судового збору. Провадження у справі за позовом Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат в особі Новоконстянтинівської шахти до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку та стягнення заборгованості - закрито.
Ухвала набрало законної сили 02.04.2013.
26.06.2018 за № 15-03/1765 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адресовано повідомлення про наявність заборгованості, згідно якого станом на 01.06.2018 за користування комунальними послугами та проживання у відомчому гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» рахується заборгованість в сумі 12 168,32 гривень.
Згідно акту від 06.07.2018 про відмову ОСОБА_2 від підписання повідомлення про наявність заборгованості за користування комунальними послугами у відомчому гуртожитку НК шахти, останній відмовився підписувати повідомлення від 26.06.2018 за № 15-03/1765 про наявність заборгованості за користування комунальними послугами в сумі 12 168,32 гривень та негайної оплати боргу, в двох примірниках. ОСОБА_2 був не згідний щодо нарахування йому оплати за комунальні послуги пояснюючи це тим, що він рідко проживає у гуртожитку, та підпише тоді коли прочитає, але прочитає вдома, так як він з дороги дуже стомився і один з примірників взяв з собою. Згодом він покинув гуртожиток так і не підписавши повідомлення.
ДП «Схід ГЗК» адресовано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення від 27.08.2018 за № 15-02/2353 про розірвання договору найму та вивільнення кімнати, згідно якого станом на 27.08.2018 за користування послугами та проживання в гуртожитку, у зв`язку із здійсненням часткової оплати, налічується дебіторська заборгованість в сумі 12 255,27 гривень, яка фактично виникла з жовтня 2016 року і поступово щомісяця продовжує збільшуватись. У зв`язку із розірванням договору найму вимагають здійснити остаточний розрахунок на 30.10.2018 за проживання в гуртожитку та користування комунальними послугами. Сплатити заборгованість в разі завдання шкоди майну підприємства (інвентар, житлове приміщення, тощо). 30.10.2018 звільнити і здати кімнату № 925 та передати наданий в користування інвентар завідувачу господарством гуртожитку.
Із наданих позивачем розрахунків вбачається, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за користування комунальними послугами та проживання у гуртожитку, а саме: в 2016 році нараховано 6019,86 гривень, сплачено 0,00 гривень; в 2017 році нараховано 5795,60 гривень, сплачено 0,00 гривень; в 2018 році нараховано 3297,00 гривень, сплачено 1638,00 гривень; в 2019 році нараховано 4687,43 гривень, сплачено 2912,00 гривень; в 2020 році нараховано 4284,61 гривень, сплачено 1393,00 гривень; в 2021 році нараховано 69,00 гривень, сплачено 0,00 гривень; в 2022 році нараховано 27,23 гривень, сплачено 0,00 гривень.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умови договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ст. 68 ЖК України наймачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Постановою Кабінету міністрів України № 498 від 20 червня 2018 року затверджено Примірне положення про користування гуртожитками (далі Положення).
Згідно пунктом 7 Положення, користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера.
Пунктом 10 Положення передбачено, що наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право: на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; на відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров`ю внаслідок незадовільного утримання гуртожитку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; на переобладнання і перепланування жилих приміщень у гуртожитку відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР; на користування на рівних умовах допоміжними приміщеннями, обладнанням та інвентарем гуртожитку.
Відповідно до п. 11 Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.
Згідно пункту 15 Положення, особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору.
Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
Отже, плата за користування гуртожитками встановлюється на договірних засадах.
Судом встановлено, що 03.11.2004 між ОСОБА_1 та ДП «Схід ГЗК» в особі начальника Новокостянтинівської шахти укладено договір №5 найму житлового приміщення кімнати № 207, та в подальшому у зв`язку із ремонтними роботами з реконструкції гуртожитку, адміністрацією підприємства мешканців гуртожитку було переселено в інші кімнати, в тому числі було переселено у 2015 році ОСОБА_1 разом із її сином ОСОБА_2 - до кімнати № НОМЕР_2 . Однак внаслідок порушення умов договору у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 18 237,73 гривень, а тому з них на користь позивача необхідно стягнути борг за користування комунальними послугами та за проживання в гуртожитку.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивач в позовній заяві посилається на те, що за телефонною розмовою з ОСОБА_2 , він виявляв бажання далі проживати у гуртожитку і що борг буде ним поступово погашатися, його мати ОСОБА_1 вже тривалий час не проживає в гуртожитку, конкретно з якого періоду ним не було повідомлено, але вказано що з весни 2013 року.
За інформацією завідуючої гуртожитком ОСОБА_2 не проживає в гуртожитку з 25 вересня 2021 року.
Згідно картки прописки форми № 16, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 .
Згідно копії паспорта серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що остання зареєстрована по АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді міського голови Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 30.12.2024 за 11-06/2100, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді міського голови Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 30.12.2024 за 11-06/2101, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року № 21-1438а15 та від 01 березня 2016 року № 21-5446а15 (825/1335/13-а) та підтримана у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №820/6316/15, провадження № К/9901/7710/18, від 22 березня 2018 року у справі №815/2309/17, провадження № К/9901/1010/18.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв`язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).
У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 в справі № 761/5115/17 (провадження № 14-391цс19) вказано, що: «одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна».
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 згідно паспорта громадянина України зареєстрована, але не проживає у гуртожитку без поважних причин більше року, її син ОСОБА_2 не проживає в гуртожитку з 25 вересня 2021 року, суд вважає, за можливе визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою № НОМЕР_2 у відомчому гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» та зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою по АДРЕСА_2 у відомчому гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК».
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за договором найму житла № 5 від 03.11.2004, яка разом із сином ОСОБА_2 винаймала кімнату у гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК», внаслідок чого у відповідачів утворилась заборгованість за проживання та комунальні послуги з січня 2016 року, у гуртожитку не проживають, доказів на спростування доводів позивача до суду не подали, а тому позов ДП «Схід ГЗК» підлягає задоволенню.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
При звернені до суду з позовом позивачем не сплачено судовий збір, доказів що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, до суду не надано.
З прохальної частини позовної заяви, вбачається, що позивачем заявлено три позовні вимоги, а саме про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 3028,00 грн.
Відповідно статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, справляється судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 3028 грн і не більше 1059800 грн. За подання до суду позову немайнового характеру юридичною особою, справляється судовий збір 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 3028 грн.
Отже, при зверненні до суду сторона позивача повинна була сплатити судовий збір за три позовні вимоги у розмірі 9 084,00 гривень.
Водночас, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), тобто (9084,00*0,8=7 267,2).
Таким чином, на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 7 267,2 гривень.
Оскільки позовні вимоги задоволено, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідачів.
Керуючись статтями 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнатою № НОМЕР_2 у відомчому гуртожитку Новокостянтинівської шахти ДП «Схід ГЗК» по АДРЕСА_1 .
Зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: кімната АДРЕСА_5 .
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 7 267,2 гривень, в рівних частинах по 3633 грн 60 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Суддя Т.В. Кавун