Дата документу 20.11.2025
Справа № 501/582/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Карпової Ю.А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

До Чорноморського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про своїх дітей, не бере участі в їх вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться їх її здоров`ям, розвитком, тобто фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Позивач виховує дітей самостійно. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дітей, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав в повному обсязі та просив задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки не сповістила, відзив на позов не надала.

Від третьої особи, служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, надійшов висновок про недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2024 року було розірвано.

Згідно свідоцтв про народження сторони мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 з малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 02 червня 2016 року перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб.

З січня 2024 року малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають в сім`ї батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 в орендованому житлі.

Згідно судового наказу від 07.11.2024 (справа №501/4394/24) з відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 22.01.2024, умови проживання дітей задовільні, придатні для їх виховання та розвитку. Квартира з усіма зручностями, облаштована меблями та побутовою технікою. Для дітей створені належні умови для гармонійного виховання та розвитку.

За інформацією комунального некомерційного підприємства «Чорноморський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вперше надішли під нагляд дитячої поліклініки в 2014 році. Батьки відповідально виконували рекомендації лікарів впродовж трьох років. Потім родина тимчасово вибула в місто Київ. На теперішній час за медичною допомогою звертається батько, який сумлінно виконує рекомендації лікаря педіатра в разі хвороби дітей.

За інформацією Олександрівського закладу загальної середньої освіти Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області у січні 2024 року, разом з представниками сектору ювенальної превенції, з метою перевірки соціально-побутових умов проживання була відвідана родина матері ОСОБА_2 . Під час перевірки з`ясувалось, що умови проживання абсолютно незадовільні: вдома брудно, відсутні водопостачання та їжа. Немовля віком приблизно 6 місяців знаходилось незадовільному стані (недоглянуте і ненагодоване, дитячого харчування в хаті не було). Мати поводила себе агресивно.

З лютого 2024 року мати ОСОБА_2 переїхала жити до міста Одеси з молодшою дитиною (хлопчиком). Зі слів класних керівників учениць, мати взагалі не бере участі у вихованні та навчанні дітей, ігнорує звернення і рекомендації вчителів, до школи на їх прохання не приходить, на телефонні дзвінки не відповідає.

Малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають в сім`ї батька ОСОБА_1 . Житлово-побутові умови на достатньому рівні, діти забезпечені усім необхідним, доглянуті. Батько ОСОБА_1 контролює навчальний процес доньок та постійно бере участь у їх шкільному житті, цікавиться їх успіхами, виконує рекомендації класного керівника, є головою батьківського комітету.

За інформацією комунальної установи «Центр соціальних служб» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області сім`я ОСОБА_1 продовж 2025 року на обліку Центру не перебувала, послуги не отримувала. У 2023, 2024 роках Центром були отримані повідомлення щодо неналежного виконання батьківських обов`язків матір`ю ОСОБА_2 . Але мати уникала контакту із надавачами соціальних послуг та відмовлялась від будь-якої допомоги, а потім переїхала за невідомою адресою. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 не зверталася до Центру, на телефонні дзвінки не відповідає, її нове місце проживання невідоме.

За інформацією відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області згідно з базою даних ПНП відносно ОСОБА_2 25 липня 2023 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУАП (домашнє насильство) та станом по 22.02.2024 перебувала на обліку, як кривдник.

Малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надали до служби у справах дітей власноручні заяви, в яких зазначили, що з матір`ю у них добрі відносини, вони проти того щоб їх мати позбавили батьківських прав щодо них. Мати ОСОБА_2 запрошувалася до служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області на бесіду, але так і не з`явилась, тому з`ясувати її думку щодо позбавлення батьківських прав не виявилось можливим.

Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 18 червня 2025 року, на якому був присутній батько ОСОБА_1 , який не зміг обґрунтувати мету, яку він прагне досягнути позбавленням батьківських прав і яким чином позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 змінить існуючу ситуацію і сприятиме захисту інтересів дітей.

Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як орган опіки і піклування, згідно висновку №304 від 08.08.2025, вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками.

Крім того, позивачем не доведено та не надано суду доказів, в чому саме полягає захист інтересів неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом позбавлення їх матері батьківських прав, та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дітей.

Частиною 3 ст.171 СК України визначено, що суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Таким чином, в даній конкретній ситуації, суд враховуючи інтереси дітей, приходить до висновку, що відмова у позбавленні батьківських прав відповідача буде кращим заходом для дітей ніж зворотнє, оскільки позбавлення батьківських прав не вплине ні на обставини щодо виховання і розвитку дітей, ні на створення додаткових умов щодо їх безпечного виховання, захисту їх здоров`я та не сприятиме захисту їх прав взагалі. Не вжиття такої процедури створює для дітей та їх матері умови для належного спілкування і розвитку, що створить умови додаткових гарантій для дітей, навіть матеріального характеру.

Особливості правовідносин, що склались між сторонами свідчать, що відповідач протягом певного часу недостатньо приділяла уваги своїм дітям, що вимагає від неї зміни свого ставлення до виховання дітей і це підлягає контролю з боку органів опіки та піклування, і головне, що на цьому можливо наголосити в рамках даного провадження і це охоплюється компетенцією Суду (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»), зазначені дії є менш радикальними в порівнянні з позбавленням батьківських прав.

Також, в таких правовідносинах важливим буде те, що відповідачу надається можливість виправити ситуацію щодо її участі у вихованні дітей.

Беручи до уваги всі наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що, незважаючи на доводи позивача, якими він обґрунтовує доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідача, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 20 листопада 2025 року.

Суддя