Справа № 703/6664/25
21 листопада 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса,
ТОВ «ФК «Авансар» пред`явило до виконання вищевказаний виконавчий напис 19 лютого 2022 року.
Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. 19 серпня 2022 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №69695058.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2025 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №76303, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 17982 гривні 37 копійок на користь ТОВ «ФК «Авансар».

В межах виконавчого провадження №69695058 з позивача було стягнуто на користь відповідача 10534 гривні 98 копійок та витрати приватного виконавця на суму 1522 гривні 49 копійок.

Вважає, що ТОВ «ФК «Авансар» безпідставно отримало 10534 гривні 98 копійок, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для поданні відзиву на позовну заяву.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач ТОВ «Авансар» у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подало, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило.

Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2025 року, яке набрало законної сили 17 червня 2025 року, у цивільній справі №703/1730/25, 2/703/918/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вирішено: позов задовольнити; визнати таким, що не підлягає виконавчий напис, вчинений 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за №76303, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості в розмірі 17982 гривні 37 копійок (а.с.8-11).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що у цивільній справі №703/1730/25, 2/703/918/25, у якій 13 травня 2025 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області постановлено вищевказане рішення, що набрало законної сили 17 червня 2025 року, брали участь ті самі особи, які беруть участі під час розгляду даної цивільної справи, суд, з урахуванням положень ч.4 ст.82 ЦПК України, вважає, що встановлені рішенням суду у вищевказаній цивільній справі обставини не підлягають доказуванню позивачем у межах розгляду даної цивільної справи.

Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2025 року, яке набрало законної сили 17 червня 2025 року, у цивільній справі №703/1730/25, 2/703/918/25, судом встановлено, зокрема: «24 травня 2014 року позивачем ОСОБА_1 підписано Заяву (оферту) №200036527 ПАТ «Банк Михайлівський», яка містить у собі Договір про надання та використання платіжної картки, за умовами якого: найменування продукту кредитна карта МКредитка (не іменна); тип картки MC Debit; валюта рахунку картки UAH; рахунок картки НОМЕР_2 ; надання інформації в Бюро кредитних історій так; бажаний кредитний ліміт 0 гривень; максимальна ставка по ліміту 58,8% річних; програма страхування від нещасних випадків так; щомісячна комісії за РКО 0; умови надання та обслуговування платіжних карток банку, затверджені Наказом №187 від 07 квітня 2014 року (а.с.13).

Укладення вказаного договору позивачем ОСОБА_1 не заперечується.

01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі статей 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №76303, про звернення стягнення.

Вказаним виконавчим написом пропонується стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Авансар», якому ТОВ «ФК «Фагор» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27 травня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Плеяда» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20 травня 2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі Договору факторингу №1905 від 19 травня 2016 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №200036527 від 10 травня 2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Авансар», стягнути з ОСОБА_1 за період з 10 травня 2016 року по 28 травня 2021 року включно, суму у розмірі: 4424 гривні 20 копійок заборгованість за тілом кредиту; 11816 гривень 17 копійок заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 892 гривні 00 копійок заборгованість за нарахованою пенею; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача; загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 17982 гривні 37 копійок.

При цьому, доказів укладення між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» кредитного договору №200036527 саме 10 травня 2016 року, як про це зазначено в оскаржуваному виконавчому написі, матеріали справи не містять та сторонами не надано.

19 серпня 2022 року ТОВ «ФК «Авансар» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просило відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №76303 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ТОВ «Авансар», грошові кошти в сумі 17982 гривні 37 копійок.

До вказаної заяви додано: 1. Оригінал виконавчого напису №76303, виданого 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М; 2. Оригінал кредитного договору №200036527.

19 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С., за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого напису №76303, виданого 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авансар» боргу у розмірі 17982 гривні 37 копійок, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69695058.

При цьому, вказаною постановою вирішено також стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1798 гривень 24 копійки».

Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. від 12 вересня 2025 року, у нього на виконанні перебувало виконавче провадження №69695058 з примусового виконання виконавчого напису №76303 від 01 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» боргу. В межах виконавчого провадження було стягнуто з боржника кошти в сумі 16391 гривня 47 копійок та перераховано: на користь стягувача 10534 гривні 98 копійок; витрати та основна винагорода приватного виконавця 1522 гривні 49 копійок; повернуто ОСОБА_1 , надлишково стягнуті кошти 4334 гривні 00 копійок (а.с.6).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст,1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідокнабуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Вищевкащзані висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20.

Таким чином, враховуючи, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Авансар» грошових коштів у сумі 10534 гривні 49 копійок, які стягнуті з позивача ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний рішенням суду таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно чеку АТ «Укрпошта» від 29 вересня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок (а.с.12).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 5, 7, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.21/27, офіс 405, , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , безпідставно отримані кошти у сумі 10534 (десять тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні 98 (дев`яносто вісім) копійок, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, а всього 11746 (одинадцять тисяч сімсот сорок шість) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар», адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.21/27, офіс 405, .

Головуючий Т.В. Ігнатенко