печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді - Остапчук Т.В., при секретарі судових засідань - Косточка В.В., за участю: державного виконавця: Берегових В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавць відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С звернувся до Печерського районного суду міста Києва з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обгрунтування зазначеного виконавець зазначив , що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служи Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання постанови Львівського апеляційного суду у справі № 461/6623/24 від 04.12.2024, резолютивною частиною якої передбачено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 66 401 920,63 грн.

Керуючись ст. 3, 5, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), 31.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до виконання та до відома рекомендованою поштою. Пунктом 2 постанови зобов`язано боржника подати деркларацію про доходи та майно боржника протягом 5 робочих днів.

На день подання подання, жодних коштів на погашення заборгованості сплачено не було. В судовому засіданні державний виконавець підтримав вимоги подання про тимчасове обмеження у виїзді боржника за межі України, просив задовольнити. Вислухавши пояснення приватного виконавця, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що постановою на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служи Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання постанови Львівського апеляційного суду у справі № 461/6623/24 від 04.12.2024, резолютивною частиною якої передбачено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 66 401 920,63 грн.

Керуючись ст. 3, 5, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 31.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до виконання та до відома рекомендованою поштою. Пунктом 2 постанови зобов`язано боржника подати деркларацію про доходи та майно боржника протягом 5 робочих днів.

На сьогодні, жодних коштів на погашення заборгованості сплачено не було.

З метою забезпечення реального виконання рішення суду, керуючись ст. ст. 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», 07.04.2025 державним виконавцем накладено арешт на все майно та кошти боржника.

В ході виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем постійно вживаються дії направлені на розшук та арешт майна, що належить боржнику.

Згідно з даними Державної податкової служби України у боржника наявний банківський рахунок у АТ «Приватбанк», однак кошти на вказаному рахунку відсутні.

Разом з тим, 17.04.2025 боржник подав декларацію про доходи та майно боржника, у якому надава недостовірні відомості, які полягають у приховуванні наявності банківського рахунку.

Згідно з інформацією, наданою Державною податковою службою України та Пенсійного фонду України в порядку електронного обміну, боржник не отримує офіційного доходу.

Однак, боржником зазначену вище інформацію державному виконавцю не надано, що свідчить про ухилення виконання боржником своїх зобов`язань по рішенню суду.

Згідно інформації, що розміщена на сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, боржник серед власників цінних паперів не значиться.

Згідно наданої у відповідності до Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 за №64/261/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 за №140/31592, інформації на електронний запит державного виконавця за боржником не зареєстровано жодних транспортний засобів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

Крім того, згідно повідомлення Державної прикордонної служби України, боржник постійно перетинає кордон України. Останній в`їзд здійснено - 28.08.2025.

Загалом у період з 31.03.2025 року по 18.09.2025 року, боржником 25 разів було здійснено виїзд за межі України.

Слід зазначити, що в ході виконання даного виконавчого провадження, державним виконавцем вживаються всі можливі дії направлені на виконання рішення суду, перевірявся неодноразово майновий стан боржника, наявність відкритих боржником рахунків в банківських установах та інше рухоме та нерухоме майно.

Станом на сьогодні, грошові кошти боржником на рахунок Міністерства юстиції України не сплачені, рішення суду боржником не виконано.

В ході примусового виконання рішення, 16.07.2025 державним виконавцем направлено боржнику виклик щодо обов'язкової явки 29.07.2025 до державного виконавця.

У відповідь на виклик виконавця, ОСОБА_1 направив лист від 29.07.2025, яким повідомивдержавного виконавця про неможливість звитись 29.07.2025 у звязку із перебуванням боржника на лікуванні, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 29.07.2025 (форма № 028/о). Також, ОСОБА_1 просить визнати причину неявки поважною.

11.08.2025 державним виконавцем направлено боржнику виклик щодо обовязкової явки 26.08.2025 до державного виконавця. На вказану дату боржник не з`явився, причини неявки не повідомив.

Разом з тим, останній прибув на прийом 02.09.2025 та написав письмове пояснення з приводу невиконання рішення суду. Зі змісту пояснення встановлено, що боржник не володіє коштами та майном, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості.

У відповідь на запитання державного виконавця щодо повідомлення в декларації про майно та доходи боржника неправдивих відомостей щодо відсутності банківського рахунку, відкритого в АТ «Приватбанк» боржник повідомив, що він забув про наявність цього рахунку.

Також, у відповідь на запитання державного виконавця щодо систематичного виїзду за межі України боржник повідомив, що це єдиний варіант доходу для утримання сім`ї. Окрім того, письмово зазначив, що під час дії воєнного стану доставляв автомобілі на потреби Збройних Сил України. Однак, інформації про отриманий дохід та рід діяльності в ході поїздок за межі України, а також даних (доказів) щодо передачі автомобілів на потреби Збройних Сил України останнім не надано.

Крім того, від боржника не надходило жодних повідомлень (усних чи письмових) щодо можливості врегулювання умов та порядку погашення наявного боргу на виконання рішення суду.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до пункту 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону, боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною 8 цієї статті визначено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (ч. 2, п. 19 статті 18 Закону).

Отже, наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього та наявне ухилення боржника від виконання таких зобов`язань є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (надалі Закон), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.08 №261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.08 №25-32/463, № 25-5347, положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього, - до виконання зобов`язань.

Тимчасове обмеження у праві виїзду громадян України за кордон встановлюється на підставі рішення (ухвали) суду.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в України або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів.

Отже, із наведеного слідує, що наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, наявне ухилення боржника від виконання таких зобов`язань, а також реальна можливість останнього покинути державу є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного та відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», у взаємозв`язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках:

- якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»);

В Листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» передбачено:

«На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).»

Керуючись роз`ясненнями ВСУ вважаю, що у боржника була і є реальна можливість виконувати обов`язок покладений на нього судовим рішенням і погашати борг перед стягувачем, адже у боржника є грошові кошти. Після видачі судом виконавчого документу, боржником не здійснювалось жодних проплат стягувачу на погашення боргу, у чому також простежується ухилення боржника від виконання рішення.

На підставі наведеного вважаю, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості та не надав інформацію про свій майновий стан. Статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. За таких обставин, враховуючи невиконання боржником судового рішення щодо стягнення значної суми грошових коштів заборгованості за кредитним договором, умисне ухилення боржника від його виконання, а також приймаючи до уваги, що боржник, не виконуючи рішення суду має можливість здійснювати виїзди за межі України, суд дійшов висновку про задоволення подання державного виконавця. На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-22, 259-261, 353-355, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - задовольнити. Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , паспорт для виїзду за межі України: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса проживання: АДРЕСА_1 до моменту повного виконання постанови Львівського апеляційного суду у справі № 461/6623/24 від 04.12.2024 без вилучення закордонного паспорту. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.В.Остапчук