Справа №751/5467/25
Провадження №2/751/1681/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Діденко А. О.

секретаря судового засідання Соколовського В.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь Ольга Віталіївна

представник позивача Ткаченко Юлія Олегівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Встановив:

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №3181733 від 18.01.2021 у розмірі 16 940,00 грн, а також понесених судових витрат.

Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.01.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3181733, за умовами якого останньому було надано у позику грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 договору №3181733 від 18.01.2021, перерахував на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 .

21.06.2021 було укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором позики №3181733 від 18.01.2021.

03.04.2023 було укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором позики №3181733 від 18.01.2021.

Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 16 940,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 940,00 грн сума заборгованості за відсотками.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 24 червня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.07.2025 відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності. Оскільки позов поданий поза межами строків позовної давності, а позивач в своїй заяві не заявив про необхідність поновлення йому таких строків і відповідно до не надав доказів на підтвердження поважних причин пропущення строків позовоної давності.

Ухвалою суду від 18 липня 2025 року розгляд справи відкладався у зв`язку з необхідністю додаткового вивчення матеріалів справи.

24.07.2025 представник позивача надіслав заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Представник позивача зазначив, що Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався.

З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі №212/10834/21.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом.

Представник позивача зазначив, що, враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у червні 2025 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а договір позики укладено 18.01.2021 року.

Таким чином, строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення позивача до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності.

29.07.2025 представник позивача надіслав заяву, якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, розгляд справи просив проводити без його участі, проти заочного рішення не заперечує.

17.09.2025 відповідач подав заяву про зупинення провадження по справі, оскільки він проходить службу в підрозділі, яке переведено на воєнний час та безпосередньо виконує бойові завдання.

Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено.

Процесуальне рішення суду про відмову задоволенні клопотання про зупинення провадження вмотивовано тим, що в силу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відмова з боку суду у вирішенні спору в «розумний строк» є рівноцінним відмові у допуску до правосуддя в цілому. А тому процесуальне рішення суду про зупинення провадження у справі на заздалегідь невизначений період часу повинно бути вмотивовано об`єктивно встановленими судом обставинами, що дійсно перешкоджають участі особи у розгляді справи та призводять до неможливості її судового захисту. При цьому положення статті 6 ЄКПЛ як норма міжнародного права, ратифікована державою Україна, має привілеї в застосуванні.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

При розгляді та вирішенні клопотання відповідача в судовому засіданні судом не було встановлено обставин, які свідчать про те, що відповідач безпосередньо залучений до виконання завдань із відсічі збройної агресії російської федерації та об`єктивно не має можливості здійснювати свій захист від пред`явленого позову.

Більше того, судові засідання в межах даної справи неодноразово відкладалися, судовому засіданні відповідач брав участь, а тому відповідач мав цілком достатньо можливостей для організації свого захисту від пред`явленого позову, у тому числі й шляхом подання клопотань про дистанційну участь у судових засіданнях, або шляхом подання письмових процесуальних документів, або шляхом залучення представника.

У судовому засіданні відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами є завищеною та безпідставною.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

18.01.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики) №3181733, за умовами якого останньому було надано позику у сумі 5 000,00 грн, строком на 30 днів до 17.02.2021, з фіксованою процентною ставкою 1,99% за день, зниженою процентною ставкою за день 1,99%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70% (а.с. 14 зв.).

Відповідно до п.3. договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Відповідно до п. 5. договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Відповідно до п. 7. договору, зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, якщо інше не встановлено законом чи правилами.

Невід`ємною частиною договору є правила надання грошових коштів у позику (а.с. 15-24).

Відповідно до п. 5.2 правил, до укладання (підписання) договору позики, позичальнику надається можливість вивчити умови договору позики, включаючи усі його суттєві умови (у тому числі, які всатновлюють детальний розпис закгальної вартості позики) шляхом ознайомлення з умовами оферти, паспортом позики, вивчення цих правил тощо.

Згідно п. 6.1. правил, за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірі, визначеному у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до укладеного договору позики.

Згідно п. 6.3. правил, нарахування процентів за користування позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну картку позичальника та нараховується за базовою процентною ставкою, зазначеною в договорі позики, за кожен день (календарну дату) користування позикою, включаючи день (дату) видачі позики та включаючи (дату) її повернення.

Згідно із пунктом 6.5 вищезгаданих правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Відповідно до п. 7.1. правил, позичальник має право подовжити строк користування позикою (далі пролонгація). За подовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації.

Згідно п. 7.2. правил, умови пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначаються виходячи з процентної ставки, зазначеної у договорі позики та кількістю днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію.

Згідно п. 7.4. правил, у товариства може бути декілька видів пролонгації. Товариство самостійно визначає, які види пролонгації доступні позичальнику. Основними видами пролонгації є:

п. 7.4.1. Пролонгація з оплатою процентів у фіксованому розмірі за конкретний період часу (наприклад, з оплатою процентів за продовження строку користування позикою на 7/15/30 календарних днів);

п. 7.4.2. Пролонгація з оплатою процентів на певний строк, який розраховується пропорційно розміру сплачених позичальником грошових коштів до розміру процентів за один день користування позикою, визначеного відповідно до договору позики та цих правил.

Відповідно до п. 7.8. правил, продовження строку користування є неможливим, якщо товариство відступило право вимоги за договором позики третій особі або звернулося до суду за примусовим стягненням заборгованості.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, ОСОБА_1 , з яким укладено договір №3181733 від 18.01.2021, ідентифікований ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Договір було підписано 18.01.2021 о 23 год. 19 хв. 32 сек. аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора ІВСН7ЕфJ4h (а.с. 25).

Довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000027028/ТНПП від 06.05.2025 підтверджено нарахування грошових коштів у сумі 5 000,00 грн ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_2 (а.с. 26). Платіжна інструкція №1f01d4ae-60ad-4128-921a-9843242a8a37 (а.с. 26зв.).

21.06.2021 було укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги за кредитними договорами (а.с. 27зв.-31).

Згідно з реєстром прав вимог №1 до договору факторингу №2106 від 21.06.2021, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» право вимоги за договором позики №3181733 від 18.01.2021 (а.с. 34зв-36).

03.04.2023 було укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги за кредитними договорами (а.с. 37зв.-41).

Згідно з реєстром заборгованості до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступило право вимоги за договором позики №3181733 від 18.01.2021 (а.с. 46-47).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3181733 від 18.01.2021, загальна сума заборгованості становить 16 940,00 грн, що складається із заборгованості за тілом позики 5 000,00 грн, заборгованості за нарахованими на несплаченими процентами 11 940,00 грн (а.с. 5-7).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитний договір укладено з використанням інформаційно-комунікаційної системи позивача та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Під час дослідження матеріалів справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до умов кредитного договору №3181733 від 18.01.2021 ОСОБА_1 було надано у позику грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1f01d4ae-60ad-4128-921a-9843242a8a37 від 18.01.2021 (а.с. 26зв.), строком на 30 днів. Дата повернення позики 17.02.2021.

Відповідно до п. 2. договору, фіксована процентна ставка становить 1,99% за день користування кредитом.

Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту.

Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором позики тільки у межах строку його дії тобто з 18.01.2021 по 17.02.2021.

Таким чином суд доходить висновку, що проценти за користування позикою необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 18.01.2021 по 17.02.2021, розмір яких складає 2985 грн (5000 х 1,99% х 30 днів).

Щодо строків позовної давності, то відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293, цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою КМУ від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 р. до 22.05.2020 р., дія якого постановами КМУ неодноразово продовжувалася.

З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12.03.2017 р.

Постановою КМУ від 27.06.2023 р. відмінено з 24 год 00 хв 30.06.2023 р. на всій території України карантин, встановлений, з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2.

При цьому, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 р.

24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 р. строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суд із даним позовом.

Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного ст. 257, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п. 10 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у червні 2025 р. про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а договір позики укладено 04.07.2021 р. Таким чином, строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні всебічно, повно та об`єктивно наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом і комісії, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №3181733 від 18.01.2021 у сумі 7985,00 грн, що складається із заборгованості за тілом позики 5 000,00 грн, заборгованості за процентами за користування позикою 2985,00 грн.

Отже, позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають частковому задоволенню задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн (а.с. 8), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1141,84 грн (2 422,40 х 7985,00 / 16940,00).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 47зв.-50).

Відповідно до витягу з акту №14-П від 01.11.2024 вартість послуг адвоката Ткаченко Ю.О. становить 3 500,00 грн (а.с. 51зв.).

Суд, з урахуванням ціни позову, незначної складності справи про стягнення кредитної заборгованості, яка є малозначною, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає вказані витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг.

При вирішенні цього питання суд враховує загальні принципи цивільного законодавства, якими, серед інших, є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 3 ЦК України), а також принципи цивільного процесу, якими є верховенство права, тобто імперативний правовий принцип, який серед іншого захищає сферу особистих майнових прав особи від непропорційного втручання, а також принципи пропорційності цивільного судочинства та змагальності сторін (ст. 10, 11 та 12 ЦПК України відповідно).

Наведене вище є підставою для визначення витрат на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 76- 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 7985 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн 00 коп. заборгованості за договором позики №3181733 від 18.01.2021, що складається із заборгованості за тілом позики 5 000,00 грн, заборгованості за процентами 2985,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати у розмірі 2 422,40 грн судового збору та 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 4 422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17.11.2025.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (місцезнаходження: вул. Стельмаха Михайла, 9А, м. Ірпінь, Київська обл., 08200, код ЄДПОУ: 43311346)

Відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 )

Суддя А.О. Діденко