Справа № 562/4503/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Саган Л.В.

за участю секретаря судового засідання Шепелюк А.С.

представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 - адвоката Дупака В.Г.

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Педини О.А.

представника Здолбунівського відділу ДВС Черпака М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року в справі №562/4503/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення порядку участі в її вихованні, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року в справі №562/4503/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення порядку участі в її вихованні. В обгрунтування вимог заяви зазначає, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року в справі №562/4503/23 позов ОСОБА_2 задоволено частково та встановено порядок і способи участі баби ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- бачитись з онукою у відсутності матері кожні 2 та 4 суботи місяця з 12:00 години до 20:00 години, за попередньою домовленістю, враховуючи стан здоров`я дитини та погодні умови;

- у разі неможливості спілкування з дитиною у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з матір`ю;

- забирати онуку на відпочинок та оздоровлення на території України, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, враховуючи стан здоров`я дитини;

- святкування днів народження онуки за місцем проживання дитини з 14:00 години до 20:00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, враховуючи стан здоров`я дитини;

- спілкування з онукою через мобільний зв`язок, поштовим та інтернет зв`язком (соціальні мережі та месенджери) у вільний від занять час.

Рішення суду набрало законної сили і є обов`язковим до виконання. На виконання судового рішення Здолбунівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Здолбунівському відділі ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №78085800).

Вважає, що існують обставини, які не тільки істотно ускладнюють виконання судового рішення у вказаній справі, але й роблять це неможливим. Такою обставиною заявник зазначає відсутність її та дитини на території України. Для збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, під час дії воєнного стану 12 березня 2022 року вона разом з малолітньою дочкою терміново виїхали за межі України. Наразі вони проживають в Республіці Польща. На даний час воєнні події в країні тривають. Стверджує, що приїзд малолітньої ОСОБА_5 в Україну для побачень з бабусею суперечить інтересам дитини. На її переконання, з метою збереження життя та здоров`я дитини ОСОБА_5 , а також для забезпечення дитині безпечних умов для проживання, необхідно відстрочити виконання судового рішення до закінчення дії воєнного стану.

У судовому засіданні представникОСОБА_1 - адвокат Дупак В.Г. вимоги заяви підтримав, просить задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Педина О.А. заперечив щодо задоволення заяви про відстрочення виконання рішення, просить відмовити у задоволенні вимог заяви.

Представник Здолбунівського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Черпак М.Л. пояснив суду, що виконання рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_5 та участі в її вихованні є неможливим через перебування малолітньої дитини поза межами України. Просить задовольнити заяву про відстрочення виконання судового рішення до закінчення воєнного стану.

Від представника органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області Гуляр М.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішеннямЗдолбунівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року в справі №562/4503/23 позов ОСОБА_2 задоволено частково, встановено порядок і способи участі баби ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- бачитись з онукою у відсутності матері кожні 2 та 4 суботи місяця з 12:00 години до 20:00 години, за попередньою домовленістю, враховуючи стан здоров`я дитини та погодні умови;

- у разі неможливості спілкування з дитиною у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з матір`ю;

- забирати онуку на відпочинок та оздоровлення на території України, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, враховуючи стан здоров`я дитини;

- святкування днів народження онуки за місцем проживання дитини з 14:00 години до 20:00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, враховуючи стан здоров`я дитини;

- спілкування з онукою через мобільний зв`язок, поштовим та інтернет зв`язком (соціальні мережі та месенджери) у вільний від занять час.

Судове рішення набрало законної сили 25 лютого 2025 року.

На виконання вказаного рішення Здолбунівським районним судом Рівненської області 24 квітня 2025 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Здолбунівському відділі ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (виконавче провадження № 78085800).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст.129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у ч.1 ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною "права на суд" та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У Законі України "Про виконавче провадження" поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греці, заява №183571/91" (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…".

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст.435 ЦПК України).

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2019 року (справа № 796/43/2018) зазначає, що системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19 також звернув увагу на те, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання рішення, ОСОБА_3 зазначає, що наразі наявні обставини, які суттєво ускладнюють виконання рішення суду в цій справі та роблять таке виконання неможливим у зв`язку з тим, що в Україні введено воєнний стан, вона разом із малолітньою дочкою ОСОБА_5 виїхала за межі України і вони проживають у Республіці Польща, умови проживання в Україні є небезпечними для життя та здоров`я дитини. Однак заявник не додала жодного доказу на підтвердження того, що вона не може забезпечитиспілкування ОСОБА_2 з онукою через мобільний зв`язок, поштовим та інтернет зв`язком (соціальні мережі та месенджери) у вільний від занять час. Крім того, як повідомив у судовому засіданні представник позивача, бабуся ОСОБА_2 має намір, за можливості, спілкуватись та бачитись з онукою на території Республіки Польща.

Суд враховує, що рішенням суду, відстрочити виконання якого просить заявник ОСОБА_3 , були вирішені правовідносини щодо участі бабусі в спілкуванні та вихованні внучки, а тому при вирішенні питання про відстрочення виконання рішення застосуванню також підлягають норми, що регулюють відповідні правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.

Суд враховує, що воєнний стан введено на всій території України. Безпекова ситуація наразі є складною на всій території України, однак спілкування повинно реалізовуватися задля підтримки родинних відносин та емоційного контакту малолітньої онуки з її бабусею.

Під час виконання рішення суду сторони не позбавлені можливості узгодити найбільш сприятливі для дитини та компромісні для позивача та відповідача способи побачень, які не будуть для кожного з них надмірним тягарем та забезпечать підтримання принаймні мінімального зв`язку між бабусею та її онукою, а також забезпечать для усіх належні безпекові умови. Оскільки суд не може не врахувати, що тривале невиконання рішення суду у частині спілкування лише сприяє послабленню родинного зв`язку між бабусею та її онукою.

Відстрочення виконання судового рішення про контакт бабусі з онукою може призвести до ілюзорності захисту прав та інтересів учасників цієї справи. До того ж необхідно враховувати, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня його ухвалення (частина шоста статті 435 ЦПК України).

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що заявник не довела існування обставин, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та є підставою для відстрочення виконання рішення суду щодо визначення способу участі баби в спілкуванні та вихованні онуки.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду від 23 січня 2025 року в справі №562/4503/23.

Керуючись ст.ст.258-260, 353-355, 435 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2025 року в справі №562/4503/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення порядку участі в її вихованні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 жовтня 2025 року.

С у д д я